196 J. G. AGARDH, FLORIDEERNES MORPHOLOGI. 



Fig. 30 — 33. Claudea elegans. 



Fig. 30. Ett af de mycket små blad, som på äldre exemplar framkomma adveutivt från costan, svagt för- 

 storadt. Nedtill visar den genomskurna rachis, att denna är tveeggad med tillbakaböjda kanter, 

 och motsvarande ett blad, ifrån hvars eosta nya blad utskjutit, medan laminans kanter vikit sig till- 

 baka. Ifrån denna rachis utgå 3:ue successiva generationer af småblad; af den första generatio- 

 nens äro de öfre och nedre fria och sterila; ifrån de näst öfversta synes den andra generationens 

 blad, utgående parallelt med den primära rachis, jemväl ännu fria; de derefter följande hafva med 

 sina spetsar närmat sig och sammanvuxit med det näst öfre bladet af den föregående generationen, 

 och utgöra de parallelt med rachis gående balkar, som sammanbinda den första generationens blad 

 inbördes. Från den audra generationens blad framkomma på samma sätt den tredje generationens 

 småblad, utgående parallelt med den första; de. yngsta af dessa (de som figuren visar mellan det 

 11 — 13 bladet af den första generationens, räknadt uppifrån) äro ännu fria, de äldre sammanvexa 

 med den föregående generationens näst öfre blad. Så att bladet i sin helhet, till utseendet vi- 

 sande en plan men genombruten lamina, utgående ensidigt ifrån en tveeggad stjelk, som i spetsen 

 är mer eller mindre tydligt inrullad, uppkommer genom en sammanvexning af successivt fram- 

 kommande generationer af småblad, så stälda att den sednare generationens blad måste komma i 

 beröring med den näst föregåendes. De första generationernes blad hafva strueturen och utseendet 

 af ett vanligt blad; de sednares blifva mera syllika — och få slutligen formen af balkar, utan 

 synlig lamina. (Medräknas rachis till det sålunda sammansatta bladet (som här ofvan icke blifvit 

 gjordt), så består det af 4 generationer af småblad, af hvilka den l:sta och den 3:dje, den 2:dra 

 och den 4:de utgå parallela med hvarandra.) 



Fig. 31. Del af samma blad i något starkare förstoring; nedtill synes spetsen af ett andra (eller första) 

 generationens blad, ifrån hvars costa den följande generationens framkomma. Dessa sednare äro 

 jemväl plattade och lamiuan visar flera (3) cellrader. Den sista generationens äro trinda och visa 

 en enda cellrad. 



Fig. 32. Ofre delen af ett af den första generationens yngsta blad, innan detsamma vikit tillbaka laminaus 

 kanter och innan något spår synes till den följande generation, som från dess costa skall fram- 

 komma. Det uuga bladet visar här en struetnr, som knapt skiljer sig från en Delesserias. 



Fig. 33. Yngsta småblad, sådaue de framskjuta från costans leder i den näst föregående generationens blad. 



Tab. XXXIII. EHODOMELEiE. 



Fig. 1—3. Polysinlionia Muelleriana. 



Fig. 1. Delar af öfversta ändan af en yngre gren; vid a sjelfva spetsen, visande trådens tillvext och le- 

 demes uppkomst genom det terminala toppledets tillvext och delning, samt siphonernes bildning 

 genom de subterminala ledemes deluing; vid b några leder längre ned, med färdigbildade sipho- 

 ner, deraf den axila siphonen med ännu tillspetsade ändar under svagt tryck på täckglaset har 

 blifvit synlig; vid c några led än längre ned, der med endochrom fyllda intercellular-rum (jnter- 

 stitial-celler) först blifva synliga såsom kilar mellan de pericentriska siphonerne, på ömse sidor 

 om diaphnigmerne, trängande med sina spetsar uppåt och nedåt; vid d den axila siphonen, ledad 

 med tillspetsade ändar, och vid e visande densamma trattlikt utdragen vid knäet, genom hvilkets 

 diaphragma de öfver hvarandra stälda ledernes endochromer sammanbindas genom en tiipfelgång. 



Fig. 2. Tvärsnitt genom en yngre grens nedre del, visande den axila cylindriska siphonen omgifven af 8 

 vigglika pericentriska; utanför dessa och på den plats som intercellular-rummen i yngre delar in- 

 tagit, har en yttre krets af cortical-celler tillkommit, och emellan dessa är en än yttre serie anlagd. 



Fig. 3. Tvärsnitt genom en äldre gren; på utsidan om den axila siphoneu och i de mellan de pericen- 

 triska siphonernes sidoväggar småuingom uppkomna intercellular-rummen hafva interstitial-celler 

 bildats, hvilka trängt de pericentriska siphonerne i sär; alla cellerne med relativt tjocka lamellösa 

 väggar visa hvar sin concentriska skiktning. 



Fig. 4. Polysiphonia opaca. 



Tvärsnitt genom en nedre del af bålen; visande talrika (24) pericentriska siphoner omgifvande 

 den stora cylindriska axila siphonen, hvars i midten sammandragna endochrom sammanbindes, 

 medelst (inåt smalare, utåt något bredare) utdragna endochrom-trådar, med de pericentriska sipho- 

 nernes endochrom-partier (se de på figuren öfversta siphonerne), genom ett till hvarje pericentrisk 

 siphon ifrån den centrala utgående tiipfelrör. 



