KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. 15. N:0 6. 197 



Fig. 5 — 6. Polysiphonia atrornbescens (= Polys. Schousboei Thur.?) 



Fig. 5. Hälften af ett tvärsnitt genom nedre delen af en större gren. Den axila siphonens endochrora är 



på lika sätt som i fig. 4 sammanbundet (genom tiipfelrören) med de perieentriska siphonernes. 



Utan spår till cortical-lager. 

 Fig. 6. Del af ett äldre sticliidium, visande 2:ne spluerosporer utbildade inom hvarje led; under hvarje 



spluerospora finnes en mindre cell, motsvarande den nedre halfdel, livari den fertila cellen först 



delas; den öfre halfdelen blir till spluerospora. 



Fig. 7 — 8. Polysiphonia cancellata. 



Fig. 7. Tvärsnitt genom nedre delen af en gren. Emellan de 7 perieentriska siphonernes sidoväggar synes 

 en träng] e springa sammanbinda de knapt utvecklade intercellular-rum, hvilka finnas så väl inåt på 

 utsidan om den axila siphonens membran, som utåt emellan de perieentriska skiktade siphonernes 

 membraner och den allmänna cuticula som omkläder hela tråden. 



Fig. 8. Dylikt genomsnitt, som visar ett hos denna art icke sällsynt utseende af en trådbildning på olika 

 ställen emellan lamellerne i de stora siphonernes skiktade väggar. 



Fig. 9 — 13. Polysiphonia violacea. 



Fig. 9 — 12. Kortare sidogrenar, som visa det unga cystocarpiet i olika stadier af utveckling; i fig. 9 — 10 

 afslutas den fertila grenen af ett stundom enkelt, oftast förgrenadt hår; i fig. 10 synes en inre 

 tillrundad cell, som torde motsvara en tidigare modercell till nucleus, och möjligen vara en om- 

 bildning af den axila siphonen i det näst öfversta ledet; i fig. 11 och 12 synas den fertila gre- 

 nens nedåt vända siphoner mindre förändrade; de öfre öfvergå genom fortsatt celldelning till peri- 

 carpiets mot carpostomiet utlöpande tvillingpar af kortare celler. 



Fig. 13. Del af ett längdsnitt genom en ung frukt. Till venster synes nedre delen af pericarpii-väggeus 

 större celler. Sjelfva nucleus utgår ifrån fruktbottnens inre, ofta något glesare stälda celler. Utom 

 de egentliga vid basen förgrenade gemmidii-trådarne, hvilkas öfversta starkt utsvällda, omvändt 

 äggrunda led blifva till moderceller för gemmidierne, synes ett yttre knippe af mycket finare, enkla 

 och perlbandslikt ledade trådar (paranemata), hvilka under fruktens vidare utveckling synas för- 

 svinna. (Hos Rhodomelew äro de i fruktanalyserue sällan angifna.) Uti ett af gemmidii-trådarnes 

 öfre led synes en celldelning, som torde vara det första anlaget till utskjutande nya fertila toppled. 



Fig. 14. Polysiphonia nigrescens. 



Del af ett mycket ungt sticliidium. En af de yttre siphonerne inom hvarje fertilt led synes delas 

 på längden i en inre (fertil) och en yttre (steril) hälft, och i hvardera af dessa torde derefter en 

 mera på tvären gående delniug ega rum; den fertila cellens öfre hälft tillrundas, förstoras och 

 blir till modercell för sptmerosporan ; den nedre torde knapt tillvexa och synes sednarc såsom en 

 knapt märkbar mindre cell under sphierosporau, antagande (måhända till följe af den tillvexandc 

 sphserosporans tryck) ofta en på tvären vidgad form. Den yttre sterila siphonen såg jag delad i 

 2:ne sneda, med ändarne förbi hvarandra skjutande dotterceller, hvilka torde öfvergå till de 2:iie 

 sphasrosporan närmaste och utvändigt skyddande siphouerne, mellan hvilka den kanske också slut- 

 ligen frigöres. Vid x en af de genom siphonernes delning uppkomne kortare celler, ifrån hvilka 

 hårpenslarne i yugre delar synas utgå. 



Fig. 15. Polysiphonia urceolata. 



Sidogren, som ombildas till frukt; den terminala hårpenseln syntes här saknas. 



Fig. 16. Polysiphonia Brodiaji. 



Ungt antheridiura, på yttre sidan skyddadt af ett förgrenadt hår, hvars Dedersta led utgör anthe" 

 ridiets pedicell (antheridiet kanske motsvarande en ombildad gren af hårpenseln). Det inre a' 

 antheridiet synes ännu deladt i något större celler. 



Fig. 17 — 18. lenormandia linearis. 



Fig. 17. Tvärsnitt af ett blad. De stora, i ett plan jemte hvarandra stälda, sjelfva laminan bildande cel- 

 lerne torde här motsvara de perieentriska siphonerne hos en Polysiphonia. 



Fig. 18 Ungt cystoearpium, sedt utifrån, med i spetsen öppet carpostomium. De medlersfa cellradernes 

 förlängda celler, motsvarande costan i det sterila bladet, torde antyda cystocarpiets uppkomst af 

 ett ombildadt blad. I den mån cystocarpiet blir äldre torde det antaga annan och vanligare form. 

 (Jfr Harv. Phyc. austr. tab. 108.) 



Fig. 19. Del af ett längdsnitt af frukten genom den mognande nucleus. 



