2 Blytt 



Christiansand, havde jeg paa en Excursion Anledning til ti 

 samle nogle faa nye Bidrag til Knndskab om en Egns Flo- 

 ra, der forhen er temmeligen vel undersogt af flere kyn- 

 dige Botanikere. 



Christiansand, 



Her saavelsom overalt paa Vestkanten af Norge findes 

 ved Bredderne af Sumper og i Bække en Varietet af Ranun^ 

 culus Flammula, som forekommer mig temmelig udmærket. 

 Efter Linfiæi Flora svecica, der diagnoseter R. Flammula 

 ved : "caule declinato" og efter Fl. lapp. véd : "caule pro- 

 cumbente" have de fleste Forfattere, saavel ældre sora 

 nyere, troet i denne Stængelens Direction at finde et af 

 de væsentligste Kjendemærker, ved hvilke denne Plante 

 skulde adskille sig fra dens Slægtsforvandte. Ingen af de 

 mig bekjendte Forfattere have, uagtet de alle ere enige 

 i, at R. Flammula er en Plante, der varierer meget^ afve- 

 get fra Linne med Hensyn til Beskrivelsen over Plantens 

 StængeL Den Eneste, mig bekjendte, som synes at raodi- 

 ficere de ældre Diagnoser, er Reiehenbach i hans nye 

 Værk: Flora germanica excursoria, hvor han i 3 D* p^ 

 722 tillægger R, Flamrmda en "caulis adscendens bast 

 repens." 



Den af mig bemærkede Form udmærker sig ved en 

 caulis omnino erectus, og synes at gjore en tydelig Over- 

 gang til R. Lingva, hvis Bladform den ogsaa viser sig tiU 

 boielig til at antage. Fl. D. T. 575, der af de fleste For- 

 fattere citeres ved R. Flammula, har en mere end alrain- 

 delig opret Stængel, og nærmer sig meget min Plante, der 

 dog er hbiere og spædere af Væxt- Maaske er det 

 denne Plante» som i Schlecthend. Aiiimadv. p. 17 an- 



