om Jordskjælv i Norge. 121 



T i 1 1 æ g. 



Allerede hvad nu her er aiifort om de i vort Norden 

 bemerkede Jordskjælv, vil vist ikke ansees som ganske 

 uvigtigt for Jordskjælv-Theorien i Almindelighed ; og af 

 endnu mere Betydning ville disse Data blive, naar man 

 forbinder dem med det, vi vide om vort Nordens geo- 

 gnostiske Constitution, og naar man tager Hensyn til vor 

 Halvoes Beliggenhed mod de iivrige Egne, hvor underjor- 

 diske Bevægelser meest ytre sig, samt soger at at udfin- 

 de, hvorvidt disse Bevægelser her hos os correspondere 

 med dem i andre, nærmere eller fjernere "Rystelses-Kred- 

 se." Fortsatte, noiagtige lagttagelser over de i disse nor- 

 diske Lande indtræfFende Jordskjælv ville derfor overho- 

 ved være af særdeles Interesse. Men der gives for Geo- 

 logen endnu en særskilt Grund til at onske fuldstændige 

 Efterretninger om denne Gjenstand, og herved var det, 

 vi skulde standse et Oieblik. 



Ved at tinde, at Jordskjælv paa vor Halvoe baade ytre 

 sig stærkt og ofte, erholder man en kraftig Stotte for det 

 Svar, man er nodt til at give paa det ved en Mængde Be- 

 Tiser paa et forandret Niveau-Forhold mellem Hav og Land 

 foranledigede Sporgsraaal, om det er Våndet, som blevet 

 lavere, eller det er Landet, som er blevet hiiiere. 



Den Nodvendighed, at man i dette Alternativ ikkun 

 kan erklære sig for det Sidste, moder saa meget Mod- 

 stræbende i vore vante Forestillinger om den paa en fast 

 Klippegrund hvilende Landjords Stabilitet, at man kun uvil- 

 ligen underkaster sig samme. Naar man tinder Tegn til, 

 at Soen fordum har beskyllet Steder, som nu ligge meer el- 

 ler mindre hoit over dens Overflade, saa gjor man sig in- 



