iU B. M. Keilhau 



Berimod forandredes i hoi Grad Indus-Flodens bstlige og 

 forstorstedelen ganske forladte Seng, hvilken begrændser 

 Landskabet Cutsch, og som kan betragtes som en heel 

 Havbugt. Denne kunde man vade over for Jordskjelvet, 

 da den i Ebbetiden ikkun var omtrent 1 Fod dyb, og i 

 Flodtiden aldrig havde over 6 Fod Vand. Men efter Ry- 

 stelsen havde den ved Fortet Luckput faaet et Dyb af meer 

 end 18 Fod ved lavt Vande. Ved Lodning i andre 

 Dele i Kanalen fandt man, at der hvorDybet aldrig havde 

 været over 1 eller 2 Fod, var det nu 4 — 10 Fod, og dette 

 forogede Dyb udstrakte sig fra Cutsch til Kysten af 

 Sindh, d. e. 3 eller 4 engelske Mile. — Fortet og Lands- 

 byen Sindree, som ligger hvor Runn forener sig med In- 

 dus, blev efter hiin Englænders Forsikring oversvoramet, 

 saa at man efter Jordskjælvet kun saae den civerste Deel 

 af Voldene og Husene over Våndet; Bygningerne vare 

 nemlig ikke sammenstyrtede. Dette fortjener at lægges noie 

 Merke til; thi havde Stedet ligget i det Indre af Landet, 

 saa havde man ikke havt noget saa bestemt Merke paa 

 dets Synkning, som det, det oversvbmmede Land nu afgav,^ 

 og man skulde maaskee slet ikke have kunnet været vis 

 paa Synkningen. Det er derfor ganske muligt, siger Lyell, 

 at store permanente Opskydninger og Indsynkninger af Jord- 

 grunden kunne foregaae, uden at Indvaanerne iagttage no- 

 gensomhelst Niveau-Forandring. — Ved en nyere Optagelse 

 af Landet Cutsch ved Lieutenant Burnes bekræftes de an- 

 forte Kjendsgjerninger, og end nu flere tillægges. Denne 

 Officier underscigte Indus*s Delta i Aarene 1826 og 29, og 

 af hans Beretning synes det at fremgaae, at Landstroget 

 omkring Sindree, som sank ned ved Jordskjælvet i Juni 

 1819, i faa Timer blev forvandlet fra tort Land til Hav, 



