om Jordskjælv i Norge. 125 



og at den nydannede Soe, som udstrækker sig til begge 

 Sider af Fortet paa en Længde af 16 Mile, overgaaer Gen- 

 fer-Soen i StorreJse. Hverken Havets Indtrængen i denne 

 nye Fordybning, eller Jordskjælvets Bevægelser omstyrte- 

 de Sindree's lille Fæstning, hvis Indre nu kun fremstiller 

 et Vandbækken, i det Våndet udfylder Rumraet indenfor 

 Voldene. — Hvad nu det modsatte Phænoraen angaaer, 

 nemlig at ogsaa en Landstrækning blev hævet i Veiret, 

 da saae Indvaanerne af Sindree, umiddelbar efter Rystel- 

 sen, i en Afstand af 5 (eng.) Mile fra deres Bye en lang 

 ophoiet Vold, hvor de forhen kun havde seet en lav 

 og ganske plan Slette. Den opstodte Landstrækning gave 

 de Navnet Ullah-Bund, d. e. Guds Dæmning, for at ad- 

 skille den fra et kunstigt Dige, som fothen var trukket 

 gjennem en Arm af Indus. Man veed nu med Bestemt- 

 hed, at dette til et hoiere Niveau oploftede Landstrog er 

 50 (over 7 norske) Mile langt fra O. til V., og at det lober 

 parallelt med de forhen omtalte Sænkningers Linie, hvilke 

 foraarsagede Oversvommelserne paa Lavlandet. Dets Bre- 

 de fra N. til S. belober sig paa nogle Steder til 16 Mile, 

 og dets storste maalte Hoide over det oprindelige Niveau 

 er 10 Fod, hvorfra dog de andre Hoider paa den hele 

 Linie synes hyppigen at afvige. Det paa denne Maade 

 til et storre Niveau ophoiede Landstrogs Udstrækning var 

 saaledes meget storre end f. Ex. hele Jæderen. 



Nogle Aar efter Jordskjælvet i 1819 var Indus's Lob 

 ubestandigt, og i 1826 gjennembrod Floden endelig sine 

 Bredder ovenfor Sindree; idet den nu banede sig et mere 

 lige Lob til Havet, gjennemskar den netop Ullah-Bund, 

 hvorved man der erholdt et naturligt Profil af Jordlagene. 

 I dette Gjennemsnidt bemerkede Burnes, at det opstodte 



