om Jordskjælv i Norge. IST 



man allerede betj^delige Nedlag af Skalraasserne, hvilke 

 kun deri vise eu Forskjel fra dem ved de ovenfor be- 

 skrevne Steder, at de tildeels skulle være sararaensintrede 

 til en saramenhængende Bjergart; en af Beboerne beret- 

 tede nemlig, at han ved at gjennemgrave en af Skjæl- 

 raasserne, havde fundet dens underste Deel at danne li- 

 gesom en heel fortsat Kage over Grundlaget, som paa 

 dette Sted var det faste Bjerg selv, men ellers ogsaa her 

 er Leer, meer eller mindre blandet med Skjæl. 



Herfra stiger man mod Vest op over den steile Side 

 af et lavt Fjeld , med hvis ovre Flade et ujævnt Plateau 

 begynder, der er Fortsættelsen mod Syd af den paa for- 

 rige Excursion overfarede Skovmark, og som tilligemed 

 denne udgjor en Deel af Fjeldstrækningen mellem det 

 Fredrikshaldske Vasdrag og Rakkestad. Her kom vi snart 

 til et Sted, som Egnens Beboere, frapperede af de der 

 forekommende Muslingmassers Mægtighed og Udbredelse, 

 fra umindelige Tider have tillagt Navnet Skjæl dal en. 

 Udtrykket Dal er herved temmelig uegentligt, da det 

 Indsnidt, man paa dette Sted antræffer i Plateauet, er 

 hoist ubetydeligt, nemlig neppe mere end 20 eller 30 

 Fod dybt; det tjener imidlertid til Aflobsrende for en li- 

 den Bæk, som lober mod Nord og falder i Kolbjornsvig- 

 Soen. Skalmasserne udbrede sig paa en temmelig lang 

 Strækning i denne saakaldte Dal, hvilken de med deres, 

 som det synes, oprindeligen horizontale Overflade næsten 

 ganske ^ulde have udjævnet med det omgivende Land- 

 skab, dersom ikke Bækken havde nedskaaret en Ravine 

 deri, og i selve Dalbunden blottet Gneis-Klipperne. Den 

 storste Brede af Muslingterrainet tværs over Dalen er 

 omtrent 200 Fod , og dets Mægtighed er paa de Punkter, 



