14£ B. M. Keilhau 



der i Nordlandene og Finmarken, men som det hidtil 

 aldrig har lykkedes nogen Reisende at faae see *). 



Det andet Slags Merker efter Havet paa Steder, som 

 nu ligge i storre eller mindre Hoide over dets Overflade, 

 vare de gamle Strandiinier, hvilke endnu ere synlige i 

 flere Egne af Landet. Paa det forhen citerede Sted i 

 dette Tidsskrift (P. 54 — 56) har jeg beskrevet en for- 

 henværende Rand af Trondhjems-Fjorden , som man kan 

 see ved Steenkjær indvasket i Foden afen Sandbakke og 

 beliggende omtrent 20 Fod lodret over den nuværende 

 Strandbred. Men endnu merkeligere ere de paa samme 

 Sted omtalte gamle Havsrande, som antræffes i Nordlan- 

 dene og Finmarken, og som især falde i Oinene om 

 Foraaret, da de vise sig som endnu med Snee fyldte 

 Furer, der i en vis Hoide af 50— 100 Fod over Soen lobe 

 niiiagtigen parallelt med dennes Bredder nedenunder. Disse 

 Furer ere nemlig ikke blot indskaarne i det lose Ter- 

 rain, som bedækker Bjergfodderne, t. Ex. i Skjælmas- 

 serne, men der gives ogsaa Exempler paa, at de ere ind- 

 gravede i selve Klipperne. Til denne Klasse af Merker 

 efter Havet horer vist ogsaa nogle Masser af runde Strand- 

 stene, som Hr. Havneinspeeteur Schive har iagttaget paa 

 Sondmiir i nogle Fods Hoide over Soen, og hvorom vi 



*) Blandt de Steder, hvor saadanne Been foregives at være an- 

 Irufne, synes mig især Nord-Fugloen i rromsen at fortjene Op- 

 merksomhed. Benene skulle her Hg^ge i en sumpig For- 

 dybning eller liden Slette oppe paa Oen og være bedækkede 

 med Myrjord og Torv. Da jeg besogte Fugloen for at an- 

 stille Gravninger paa Stedet, var Jorden frossen og til- 

 deels belagt med hoie Snefonde» Min Maalning af dette 

 Punkt angav 1029 Fod for dets Hoide over Havet. 



