om Jordskjælv i Norge. 143 



tor haabe en fuldstændig Meddelelse i et af Magazinets 

 folgende Hefter. 



Alle disse Beviser paa forandrede Forholde imellera 

 Landets og Havets Niveaii ere, som EnliTcr lettlig ind- 

 seer, af den Beskaifenhed, at de paa det Bestemteste for- 

 dre Antagelsen af, at de forrige Forholde have været sta- 

 di"-en vedvarende i et ofte maaskee heel langt Tidsrura, 

 paa samme Maade som ogsaa i vor Epoche Berorelses- 

 Punkterne raellem Hav og Land, i Norge, beholde eiifast 

 Stilling, nemlig en saadan, som ikke bestandig imder- 

 gaaer en sagte fremskridende Forandring *). Forandrin- 

 gerne ere altsaa ganske vist foregaaede stodviis, og 

 ikke saaledes som Tilfældet er ved visse Dele af Sveri- 

 ges Ostkyst og af Finland, hvor Landet, ifolge ikke 

 mere tvivlsorame, i den sidste Tid red de omhyggeligste 

 lagttagelser bekræftede Data, fortfarende hæver sig 

 med en Stigning, der riser sig som jævnt fortskri- 

 dende. Men de i Afsatserforegaaede^^^orandringer kunne 



•) Idetinindst^ harman hidtil intet ganske paalideligt Factiim 

 til at bevise det Modsatte* Jeg er imidlertid langt fra 

 ubeting^et at ville forkaste som umuligt, hvad man hist 

 og her horer paastaaeSj at enkelte selv af fast Klippe 

 hestaaende Fiskegrunde i Lobet af nogle Decennier ere 

 komne Vandskrorpen nærmere, eller endog ere stegne op 

 t>ver samme. Mén saameget er vist, at ingen hidtilvæ- 

 rende iagttagelse godtgjor, at det hoiere Niveau, hvortil 

 disse Banker eller andre i samme Tilfælde værende Punk- 

 ter muligviis ere komne, netop er opnaaet veden langsomt men 

 uafhrudt fortsættende Bevægelse, Skulde virkelig Rigtigheden 

 af Fistemes Bemerkning maatte indrommes, saa forekom- 

 mer det mig sandsynlig-ere , at Bevægelsen er foregaaet i 

 et eller flere Ryk. 



