144 B. M. Keilhau 



sikkerligen ikke forklares naturligere, end naar man ali- 

 seer dem som Resultater af saadanne Opstod, som led- 

 sage Jordskjælv *). 



Jordskjælv-Theorier. — Med de af v. Hoff frem- 

 satte Betragtninger over Jordskjælvenes Aarsager turde 

 det, ifolge det Oiemed, vi her have, kanskee være meest 

 passende at begynde, og forsaavidt vil det ogsaa være 

 nodvendigt at hidsætte nogenlunde udforligen hvad denne 

 Forfatter, i den i 1824 udkomne anden Deel af hans for- 

 træffelige Verk: Geschichte der durch Ueberlieferung 

 nachgewiesenen naturlichen Verånderungen der Erdober- 

 fldche, siger om Jordskjælvene i Almindelighed. 



*) Skulde dog ikke ogsaa hiin under en jævnere Bevægelse 

 stedflndede Forandring ved den botniske Bugt og Ostersoen 

 kunne antages at være en rykviis foregaaende Opstigning, 

 hvorved de enkelte Satser kun ere des mindre og folge 

 des hyppigere paa hinanden? Kunde man tænke sig Phæ- 

 nomenet saaledes, saa vilde det ikke længere staae saa iso- 

 leret, som Tilfældet er under den nærværende Anskuelse, og 

 det skulde ikke være nodvendigt for det særskilt at op- 

 finde dristige Theorier (Edinb. Phil. Journ., Vol. XXIX, 

 P. 34, o. fl. St.). 



Det være mig tilladt her endnu at bringe et Factnm i 

 Erindring, hvilket vel ogsaa hænger sammen med disse 

 paa vor Halvoe i en forholdsviis ny Tid stedfundne og i 

 en Deel af Sverige notorisk endnu fortsættende Niveaufor- 

 andringer, — nemlig den paa flere af vore Fjelde iagttagede 

 Nedstigning af Trægrændsen, et Sær.*yn, som idetraindste 

 for nogle Lokaliteters Vedkommende neppe er at forklare, 

 uden ved at antage enten en almindelig Forværrelse af Kli- 

 matet, eller at de respective Steder ere komne op i den 

 hoiere og koldere Region, hvorhen Vegetationen ikke kunde 

 félge med. 



