148 B. M. Keilhau 



Ligesom im disse Pliæiiomener \idne om, at Jord^ 

 skjælv Og Vulkaner ere Virkninger af yderst nær beslæg- 

 tede eller lige Aarsager, saa bliver dette bekræftet endog 

 ved visse Forskjeiligheder, sora vise sig meileni begge Slagg 

 Særsyn. En saadan ForskjelMghed bestaaer t. Ex. deri, at 

 de stiirre Jordskjælvs Virkninger ndstrække sig langt vi- 

 dere, end Virkningerne af Vulkanerne. En Vulkans Ud- 

 brud gjor gjerne, idet den Under Sted, Ende paa Jord- 

 rystelserne, som vare dens Forlobere. Udbruds-Pbænome- 

 uerne kunne vel være frygtelige, ja uhyre, men de ere ind- 

 skrænkede til Bjergets Krater, eller til de Aabninger, som 

 den indre Kraft har brudt i dens Sidevægge. Man kan 

 vei derfor antage, at Jorden i de Egne, hvor der er virk- 

 somme Vulkaner, er saaledes construeret, at de i det In- 

 dre udviklede og opad strt-vbende Gasarter, Dampe og an- 

 dre Stoffe kunne tåge en bestemt Vei ligesom gjennem 

 en ledende Canal, og ad den tinde Udgang. — Der hvor 

 flere saadanne Udgange eller vulkanske Kratere befinde 

 sig i ikke altfor stor xlfstand fra hinanden, synes disse 

 at tilhore et fælles System af saadanne Udforings-Canaler; 

 thi det er yderst sjelden, at flere nær sammeuliggede Vulka- 

 ner til samme Tid komme til Udbrud. — — Om Jord- 

 skjælv gjælder derimod nctop det Modsatte, idetraindste i 

 mange Tilfælde, da de ofte samtidigen ere blevne folte paa 

 Strog af flere hundrede ja tusinde Mile. — Medens Aar- 

 sagernc til Vulkancrnes og Jordskjælvenes Phænoiiiener 

 ere lige, opsiaae derfor sandsynligviis de sidste da, naar 

 de ved den chemiske Proces i Jordens Indre udviklede 

 elastiske Stoffe ikke blive ledede lige ind i de lii^t og 

 her ad^predte vulkanske Udforings-Casiaier, men holdes fast 

 i andre underjordiske Rum, som ere for trange til, at de 



