om Jordskjælv i Norge. ib 5 



af dette Bekken eller denne Krater, som man gjerne kan 

 kalde samrae, gaaer et Ror ned, der har en lodret Hoide 

 af 78 Fod, og en Vidde af 8 til 10 Fod. Bekkenet er 

 undertiden torat, men sædvanlig er det fyldt med klart, 

 kogende Vand. Naar Våndet stiger op i Roret, horer 

 man en underjordisk Larm, lig den af fjerne Kanonskud, 

 og Jorden bliver noget rystet. Larmen tager til, Bevæ- 

 gelsen bliver hæftigere, indiil tilsidst en Vandsoile sti- 

 ger 100 til 200 Fod lodret iveiret. Efterat dette Phæ- 

 nomen har vedvaret riogle Minuter, ophorer det, tykke 

 Dampskyer komme under hæftig Brusen frem af Roret, 

 en tordenagtig Lyd paafolger, og Eruptionen er tilende. 

 Kaster man Stene i Krateren, saa blive de strax igjen udslyn- 

 gede, og den exploderende Kraft er saa stor, at meget store 

 Stene undertiden splintres i sraaa Stykker. Henderson 

 fandt, at naar man kaster en Mængde Stene i Roret, saa 

 kan man i faa Minuter frembringe en Eruption , og Vån- 

 det saavelsom Stenene blive da hævede meget hoiere 

 end sædvanlig. — Ved de forskjellige Forklaringsmaader 

 af dette i sit Slags eneste Særsyn, komme alle Forfattere 

 overeens i at antage en underjordisk Huling, hvori Vand 

 og Dampe samle sig, og hvori de sidstes fri Undvigelse af- 

 brydes, indtil de erholde Kraft nok til at drive Våndet 

 ud. Man kan forestille sig, at Våndet gjennem Ridser 

 synker ned i et indre Reservoir, hvor det kommer i Kog, 

 saa at den ovre Deel af Hulingen bliver fyldt med Dampe 

 af hoit Tryk. Dampenes Expansivkraft bliver tilsidst saa 

 stor, at det kogende Vand trykkes op gjennem det med 

 Krateren communicerende Ror, og for en Deel ud tommes. 

 Er saaledes Beholderens Vandmængde sunket til et vist 

 Punkt, saa ville Dampene selv kunne undvige gjennem 



