om Jordskjælv i Norge. 157 



den, siger Lyell, en Vægt, som er lig Tyngden af den 

 Jodrette Lavasoile, trykker mod enhver Deel af det in- 

 dre Reservoirs Dække, saa vil den hæve de overliggende 

 Bjergmasser iveiret og presse Lavaen ind i enhver Rev- 

 ne, hvorefter den indpressede Masse, naar den er hieven 

 fast, vil bære Hvælvingen og foraarsage, at det ovenpaa 

 liggende Land altid vil beholde det hoiere Niveau, hvor- 

 til det oploftedes. Og paa den anden Side kunne Sænk- 

 ninger folge af Dampenes Fortættelse ved koldt Vands 

 Indtrængen i Huulrummet, eller ved Lavaens successive 

 Afkjoling. Lade vi end denne Forklaring gjælde for de 

 mindre udstrakte Niveau-Forandringer, saa kan den, hvor 

 Talen er om dem , der træffe hele Lande, dog som sagt 

 ingenlunde tilfredsstille os. 



Vi skulle nu hore en Forfatter, der ganske forkaster 

 den Mening, at det er Dampe eller elastiske Dunster, 

 som fra de underjordiske Dyb soge sig Udgang, der give 

 Anledning til Jordskjælvene. Keferstein — thi det er til 

 denne Geolog, der i 1834har udgivet en: Naturgeschichte 

 des Erdkorpers, vi sigte, — invender forst og fremst 

 mod den v. HofFske og andre lignende Theorier, at man 

 hidtil ikke ved Jordskjælvene har merket noget til hine 

 Dampe eller Gasarter, og at deres Opstigning vel kunde 

 sprenge Jorden, men ikke bringe den til at zittre paa den 

 Maade, som Tilfældet er ved Jordrystelserne. Fortrin- 

 ligt Hensyn, siger K. i det nysanforte Verk, fortjener 

 det negative Kjendemerke ved Jordskjælvene, at ved dem 

 Intet emanerer, fores frem til Dagen, eller forandres. Saa 

 mange Jordskjælv man end har iagttaget, saa har man 

 dog intetsteds bemerket, at comprimeret Luft, en Gas- 

 art eller et lignende Legeme ved Samme udstroramer, 



