om Jordskjælv i Norge. 161 



Bi^se Hr. Kefersteiiis Ideer ere da yderst forskjel- 

 lige fra de Anskuelser, vi forst omhandlede. Det Vær- 

 ste er, at man, som \i have seet, ikke engang er enig om 

 det Factiske ved Gjenstanden^ og forsaavidt kunne vi endnu 

 ikke forlade samme. At anfore flere Theorier skulde her nep- 

 pe være til nogen Nytte, tillades ikke heller af Rummet. 



Prof. Fr. Kries, af hvem man har et i 1810 udkom- 

 «et, af Videnskabernes Selskab i Utrecht kronet Priis- 

 skrift over Jordskjæl venes Aarsager, er kommen til fol- 

 gende Resultater, der skulle være at betragte som Erfa- 

 rings-Sætninger: 



1. Vi kunne ikke angi ve særegne ydre Omstæn- 

 digheder, under hvilke Jordskjælvene fortrinligviis op- 

 staae; de finde Sted Sommer og Vinter, i vaade og torre 

 Aar, og ved enhver Alder af Maanen. / 



2. Derimod er ikke at nægte, at der gives indre 

 Omstændigheder, nemlig en vis Beskaffenhed af Jord- 

 grunden, som have en afgjort Indflydelse paa Jordskjæl- 

 venes Frembringelse; thi vi see, at visse Egne ere me- 

 get mere udsatte for Jordskjælv end andre. 



3. Der gives intet Merke, der kan gjælde som et 

 sikkert Tegn paa, at et Jordskjælv vil komme. De Tegn, 

 som man har troet at tinde i Veirligets Charakteer, i Ba- 

 rometerstanden , i Ildmeteorer, som vise sig, i Dyrenes 

 Forhold og i Menneskenes Befindende, indtræife tildeels 

 ogsaa, uden at Jordskjælv paafolge, og paa den anden 

 Side finde mange Jordskjælv Sted, uden at disse Tegn 

 gaae forud for dem. 



de. Det er at onske, at de, som maatte have Anledning dertil, 

 herom vilde meddele paalidelige detaillerede Efterretninger. 



L 



