168 Notitsci'. 



Muslinger og Snekker, navnligen den Cochlea, som i Bo- 

 hus-Lehn kaldes Kupunge (seeLinnæi Vestg. Reise P. 169, 

 o. s. v.)> til ufeilbart Tegn paa, at Soen fordum har staaet 

 der, idet disse Testacea alene have sit Tilhold i Havet 

 og i salt Vand* 



En agtværdig Mand i Christiansand fortalte mig, at 

 da hans Svigerfader for 20 — 30 Aar siden gravede en 

 Brond i sin Gaard i Staden^ i en Afstand af 3 Musket- 

 skud fra Havstranden, fandtes i et Dyb af 8 — 10 Favne 

 ned i Jorden et Skibsanker, som næsten var ganske for- 

 tæret af Rust. 



Aarsagen, hvorfor Våndets Aftagelse her i Landet saa 

 lidet kan merkes, er udentvivl Havets bestandige Stigende 

 og Faldende, som snart skeer mere, snart mindre. 



Resultatet af alle mine Samtaler om denne Gjenstand 

 med en stor Mængde Fiskere, Lodser og Sofolk bliver 

 dette, at Havvandet hersteds vel lidt efter lidt aftager, 

 men kun i ringe Grad, og langtfra ikke i det Forhold 

 som ved Ostersoen. Merkværdigt synes det ogsaa at 

 være, hvad en og anden gammel Mand har forsikret mig, 

 at Våndet i Elve og Bække nutiidags i Norge er mindre 

 end det har været i fordum Tid. 



