172 B. M. Keilhau 



nordvestlige Horne af Departementet, fra I?igny til Bay- 

 eux og videre mod SO. Bens Lag have et svagt Fald 

 mod N. og NO., i hvilke Retninger den sænker sig ind 

 under 



c. den lavere Oolith^ hvilken ligeledes afdeles i 16 

 Systemer: et nederstliggende, hvori Bjergarten er fuld 

 af jernholdige Oolither og indeslutter en overordentlig 

 Mængde Forsteninger, og et overstliggende, som fordet- 

 meste bestaaer af en hvid Kalksteen og slutter sig noie 

 til den næstpaafoigende Formation, den saakaldte store 

 Oolith. Ben lavere Oolith indtager paa Overfladen af 

 Landet en uregeimæssig Zoiie, sona er parallel med Lias- 

 Zonen, og hvis Lag i det Hele maae antages at sænke 

 sig som dennes, da ogsaa de i N. og 0. forsvinde undeX" 

 deh derefter fcilgende Lagrække, nemlig 



d. Bessin-Leret og den store Oolith. En bred Zo- 

 ne, som strækker sig parallel med de foregaaende gjen- 

 nem Midten af Departementet, dannes især af en guiil- 

 agtig, iiinkornig, sjelden oolithisk Kalksteen, der som Byg- 

 ningsmaterial er vidt og bredt bekjcndt under Navn af 

 Caens-Steen; nordenfor Bayeux, i Trakten ved Port-en- 

 Bessin gaaer den over til '3i\ Leerhilémn^^ ^rgile de Po?'t- 

 en-Bessin, som antages at repræsentere Englands Fullere" 

 earth. Til Caens-Stenen, som udgjor la grande oolithe 

 egentlig saakaldet, slutter sig, som denne Forraations ov- 

 re Etage, Calvados-Departementets "calcaire å Polyiners^\ 

 som er Englænderncs Forest-marhle, Paa denne Lagfol- 

 ge ligger den foJgcnde Zone videre mod Ost, hvilken 

 gjennemstrommes af Floden Dives, og dannes af 



e. en indtil §00 Fod mægtig Leerformation, Argi- 

 le de Dives, som svarer til Englands Oxford-clay. Den 



