iOt H, C. 8trdM 



skjellige Grene, ogsaa sildigst har erholdt nogen mere vi- 

 denskabelig Gniudvold, og gikkrere Basis af mere omfat- 

 tende Erfariiigssætniager, skjondt den vel endnu i saa Hen« 

 seende forenDeel svæver i sit sceptiske Stadium; saa har 

 denne Videnskab dog forst i dette Aarhundrede kunnet frem- 

 stille nogen bestemtere Kundskab ora en storre Deel af 

 Gjenstanden for dens Undersogelser, den faste Jordklodes 

 Forholde i sig, og til de ovrige Naturens Kredse. 



Den særdeles Betragtningsmaade, hvorefter man sogte 

 at construere Jorden af et dunkelt, og saa ubestemt som 

 ubestemmeligt conturberet Substrat af alle bekjendte enkelte 

 Substantser, — - eller Præexistentshypothesen, har især i 

 denne Green af Naturvidenskaben været af en lidet gavn- 

 lig, men vist ofte forvirrende og hemmende Indflydelse. 

 Thi ikke alene kan ilen ved sin udvortes Falpabilitet let 

 fængsle Begynderen og lede ham ind i usikkre og vilkaar- 

 lige Hypotheser, men staudse Bestræbelsen til at soge den, 

 om og ei ene tilfredsstillende, dog nodvcndigen postule- 

 rede fundamentale Kundskab om den umiddelbare Oprin- 

 delse ved den skabende Kraft *). Med Hensyn til Opios- 



•} Uagtct, foniden ældre Mineraloger, eom C harp en tier, især 

 Steffens allerede i 1811 (gcogn. geol. Aufsåtze) som forog 

 siden har saa klart og skjont bestridt denne Hypothese, saa 

 er den doff endnu saa langt fra fjærnet fra Geologernes, som 

 Physikernés Betragtning, at jeg troede disse Ord hverken 

 overfludige eller upassende. Jeg kan ikke afholde mig fra 

 ■t anfure nogle af de i det nævnte Skrift udtalte Ord: 

 '*Hvad der forhindrede Naturforskerne fra at anstille disse 

 osr liggende Betragtiiinger, og paa denne Maadc at vinde 

 et fæltea Standpunkt for lagttagelsen af alle Elementers 

 F(»'aiidring, var det indé^krænkte Præcipitationssystem, hvil- 



