MiueraUefnes Climatolegic. 2£7 



ovcF hiin «nder Ærjvator. Dm almiiideligen anta^^ne Aar- 

 sag til dette Phænomen er vel bckjendt; men uagtet man 

 vel med Steffens *) ikke synderlig mere kan anaee et saa- 

 daiit Forhold frcinstaaet af den blotte Mecliaiiismus, end 

 at Centrifiigalkraften skulde have fremdrevet de holeste 

 Trgeer under Æqvator, om de her maatte findes, saa sy- 

 nes det dog i Almindelighed tydeligt nok, at Fjeldene 

 tiltrtge i Floide mod de æqvatoriale Lande. I Striden mod 

 hiin, som Præcipitationshypothe^ens ikke alene utilstraek- 

 kelige, men ikke ret forende Forestilling, synes den nævnte 

 philosophiske Naturforsker at have fordret dette Forhold 

 for strængt udtalt, for at tilstaae dets Udtryk i Naturen. 

 Men at det raaae være raodificeret meget ved den hele 

 Beskaffenhed af den over Oceanct ophoiede Deel af den 

 faste Jord, af hvis Form samme Naturforsker har fremstil- 

 let et saa livligt som træffende Afrids, er vel s:aa klart, 

 som at den levende Natur i dette Fald, saa at sige, in^a 

 forsmaae den matheroatiske Begelraæssighed, sorø dqn i 

 andre Udtryk af sit Liv saa herligen udtaler. Jeg har 

 forhen i denne Betragtning bemærket det, skjondt vist nok 

 isolerede og mere tilfældige, men maaskee dog ikke be- 

 tydningsiose Forhold, at de skandinaviske, og saavidt end- 

 nu vides, over den hele Jord i denne Bredde bekjendte 

 holeste egentlig alpinske Fjelde i Bergens Stift naae til 7 

 å 8000 Fod; men dette er just Hoiden af Sneelinien i 

 Schweits under nær den dobbelte Bredde pirca45^ og om- 

 trent den halve Floide af Alpernes holeste Tinde. Men dis- 

 ses storste Hoide — 14 å 15000 Fod — falder atter sammen 



*) Gcogn, geol. Aufsåze Pag» 195 o. v. 



