Miiieralierness CHniiatologie. 249 



billede al' de æqvatoriale og polare l<'orholde i det sam- 

 me Fjeld, under samme Bredde, fra dets Fod til Vegela- 

 tioiisgrændseii mod dets Top, samt i Folge hvilke denne 

 Græiidse, gjennem dens mangfoldige Trin, under Æqvator 

 stiger til 15 og 17000 Fod, medens den mod Polen sæn- 

 ker sig ned i Jordens Skjod, synes dog ogsaa i de foran- 

 forte Data, uagtet de ufuldkomnere lagttagelser i denne 

 Green af Naturvidenskaben, tydeligen at give sig tilkjende, 

 og uagtet en saadan climatologisk eller geografisk Frem- 

 stilling, som Botanikeren allerede for vor Yerdens-Deel 

 har kunnet give om disse Forholde *) , vel endnu maa 

 vente paa mangfoldige lagttagelser, hvortil Geognosterne 

 hidtil ikke, eller kun i en ringere Grad have henvendt sin 

 Opmærksomhed. Thi ligesom vi efterhaanden ved at be- 

 stige et Fjeld komme fra de varmere Zooers Palmer, Ka- 

 stanier og Viinranker, ind i Bogens og Egens, fra disse i 

 Fyrrens og Granens Regioner, saaledes forlade vi ogsaa 

 forst ved Fjeldets Fod de mere æqvatoriale qvaternære 

 eller tertiære Dannelser, vi komme til Oolithkalken og Kri- 

 den, fra denne til Muskelkalken og den spettede Sandsteen, 

 til Zechstenen og det rode Dode ind i den Region, hvor 

 Porfyren og Overgangsdannelserne afvexlende fremtræde, 

 i de Strog og Zoner, hvor de rigeste Ertsnedlag i Gang- 

 dannelserne fortrinligen synes at have deres Hjem og Ud- 

 viklingssted. Naar jeg saaledes ved Slutningen af dette 

 vist nok saare ufuldstændige Afrids vover at anfore Dig- 

 terens skjonne Ord: 



*) Professor Schou w' a Europa. 1832. 



