om ir ende nye Sodyi. 253 



sig i Pyramidens Toppunkt, formodentlig Dyrets forreste 

 Ende. Pyramidens Basis, Dyrets bågeste Ende, har Form 

 af en Pentagon, hvis korteste Side stoder til Dyrets Ryg- 

 flade. Noget ovenfor de to stærkt fremstaaende Sidekjo- 

 les Ender, rager den iiverste Deel af Basis eller bågeste 

 Endeflade, iid over den nederste, saaledes kan man ogsaa 

 her distingvere imellem et overste og nederste Partie, et 

 Forhold, som atter fremtræder i Dorets indre Organisation. 

 Overfladen af overste fremragende Partie er indad-trykt i 

 Midten og helder noget forover, paa nederste Partie er 

 den lodret. I Dyrets bagerste Ende fore to runde Per- 

 forationer til dets to indre Caviteter; af disse Aabninger 

 ereenvidi nederste Partie, — den optager hele dets Over- 

 fiade, og dens Peripherie berorer de bagerste Kanter af 

 de skraatliggende Sideflader ; den anden, som er fiin, sid- 

 der i Midten af overste Partie. Fra den fine Aabning i 

 den fremragende Deel, lobe to temmelig brede Hudlamel- 

 ler divergerende ned mod dens nederste Kanter, og den 

 underste vide Aabning forlænger sig imellem disse Lamel» 

 ler, ligesom i en Fissur, op iraod den ovenfor liggende 

 mindre, hvor den begrændses af et fiint Tverbaand, der 

 adskiller begge Aabninger. Af de to Caviteter er den i 

 nederste Partie den storste , den er rund i hageste Ende 

 af samme Dimensioner som dens vide Aabning, og stræk- 

 ker sig lige til Dyrets forreste Ende; den anden ovenfor 

 liggende Cavitet har ved Mundingen samme Gjennemsnit, 

 som dens fine Aabning i den fremragende Deel, dog ud- 

 vider den sig snart, saavel til Siderne som opad imod 

 Ryggen. Disse to Caviteter ere vel adskilte ved en Hud, 

 men de communicere dog med hinanden igjennem en lang 

 Fissur i samme. Fra et Punkt under Mundingen af den 



