om tveiide nye Sodyr. 257 



en dyb Fissur; bagerste Ende har derimod en vid rund 

 Aabning, hvis Peripherie berorer Sidefladernes bågeste 

 Kanter. Dyrets Indre bestaaer af en eneste vid Cavitet 

 af coniskForra; dens forreste, temmelig spidse Ende, lig- 

 ger nær ved forreste Endeflade. I Mundingen, hvor den 

 er noget ængere end paa Midten, har den samme Dimen- 

 sioner, som dens vide runde Aabning. Tænker man sig 

 en Linie dragen efter Midten af Rygfladen, og fortsat i 

 dens Fure foran, saa lober denne Linie parallel med Ca- 

 vitetens mod Ryggen vendte Side. 



Dyrets Længde er 5J Linie, længste Gjennerasnitsli- 

 nie 2|, korteste 2Linier. 



Ligesom den foregaaende, flod ogsaa denne Acaleph 

 under Vandfladen, uden at yttre mindste Livstegn. Bevæ- 

 gelsen bevirkes formodentlig ogsaa hos denne ved Contrac- 

 tioner i Cavitetens Munding. 



Denne Acaleph synes at hore til den Orden, som 

 Cuvier i Regn animal 2de Edit, benævner Acalephes simp-^ 

 leSf uden at den dog kan henfores til nogen af de der 

 opstillede Slægter. Imidlertid vil jeg heller ikke give denne 

 nogen Diagnose, forend jeg ved gjentagne Observationer 

 erholder noiere Kundskab om dens Natur og Levemaade, 

 i hvilke Henseender endnu Adskilligt forekommer mig at 

 være dunkelt. 



Tab. IX, Fig. 8, viser Dyret fra Siden. Fig. 9, oven- 

 fra. Fig. 10, nedenfra. Fig. 11, forreste Ende, en fa^e. 

 Fig. 12, bagesrte Ende, ligeledes. Fig, 13 viser Cavitetens 

 Form. 



Bogstaverne have i alle Figurer samme Betydning: 

 fgca en lodret Sideflade; ghec, edhk skraatliggende Side- 



