264 B. M. Keilhau 



usædvanling udvidet Forening af flere Gange. Denne Mas- 

 ses Forhold som Gang maa man vistnok antage og auer- 

 kjende; dog var den saa inderlig sammenvoxet med Side- 

 stenen, og dens Quarts saa lig den, der ofte forekommer 

 som Leie, samt ogsaa Afvigelsen fra Bjergartens almindelige 

 Strog saa liden, at dette Leiesteds Gang-Natur ved forste 

 Oiesyn aldeles ikke var mig indlysende. Maaskee er og- 

 saa virkelig her et af de Tilfælde forhaanden, da man ikke 

 bor lægge ret megen Vægt paa den i Systemerne opstil- 

 lede skarpe DiiFerents mellem Leier og Gange; man er- 

 indre desudeu Sidestenens Modificationer. -— Hvorledes 

 de mindre, ostlig og vestlig strygende Gange, der ogsaa 

 ere yderst intimt sammenvoxede med Sidestenen og intet 

 Sahlbaand vise, have forholdt sig til Hovedleiestedet, skulde 

 have været interessant at erfare j men noget Krydsnings- 

 punkt var ikke mere forhaanden eller idetmindste ikke 

 nu tilgjængeligt. Det til ovenanforte Kart horende Sei- 

 gerrids over Grubens Face, — hvo raf et Copie i formindsket 

 Maalestok her medfolger, viser, hvorledes Leiestedet indtil 

 1765 er blevet afbygget, hvoraf man igjen kan slutte sig 

 til, hvorledes Ertsen har været fordeelt deri. Uklart er 

 det hvad der menes med det med Paaskriften "Kiisgan- 

 gens Faldende" antegnede Strog IL Hvad man af 

 dette Rids maa troe, at der ved Kiis-Gangen skal forstaaes 

 en oversættende Gang, bekræfter sig ikke af Grundridset, 

 hvoraf det bestemt sees, at der ved Kiisgangen menes Ho- 

 vedgangen selv. Man maa da vel antage, at Striben fra 

 a til // har været et Partie af Gangen, hvortil, paa en merk- 

 værdig og ganske særegen Maade, Kisens Forekommende 

 deri har været indskrænket. En paa Stedet endnu levende 

 Opsynsmand ved Verket under dets sidste Drift paastod. 



