om Eidsvold Gulilyerk. 265 



at Kise slet ikke havde brudt i denne Grube, men at Gui- 

 det ikkun havde forekommet i den blotte af Jern rodfar- 

 vede Quarts (den i Ungarn saakaldte Sinopel)-, virkciig 

 viste Stikkerne paa Bjerghalden, forsaavidt de hidrorte 

 fra denne Grube selv, ingen Kiis, og Quartscn nordlig ved 

 Gruben syntes aldeles intet Metal at holde; men da det 

 paa den anden Side dog er et iftilge flere Data uiraodsi- 

 geligt Factum, at guldholdig Jernkiis lier har været vun- 

 det^ saa erholder den Formodning Styrke, at Svovelmetal- 

 let ikke har været videre udbredt i Gangen, end det gamle 

 Kart antyder, hvortil en Krydsgang, om end ikke selv kiis- 

 holdig udenfor Hovedleiestedet, dog kan tænkes at have 

 været Aarsagi 



Til videre Oplysning om denne Grube hidsættes fol- 

 gende Steder hos Deichraann og Bradt. — Den forste Op- 

 dagelse af Guidet i disse Egne, hvilken skede der hvor 

 Grubens sondre Drift siden begyndtes, samt den forste 

 Historie af det hele Anlæg, fortæller Bradt saaledes*): 



"Inspecteur Tydelig som reiste i Norge for at opsoge 

 Steenkul, blev^ ved sin Nærværelse i Opiandet i August 

 1758^ underrettet om, at en af hans forhen ved Salpeter- 

 Fabriken havte Arbeidere, navnlig Ole Viborg, skulde 

 have fundet en liden StufFe^ hvorudi noget Guid, saa stort 

 som en graa Ert, var at see, det han siden havde sam- 

 mensmeltet til en Fingerring med Tilsætning af lidt Solv. 

 Denne Opdagelse anmeldte Inspecteuren for det kongelige 

 Oberbergarat, som strax beordrede Assessor og Bergme- 

 ster Poppe at undcrsoge samme. Han reiste derpaa den 



*) L. c. Pa^. 297 — 299, 



