£90 H. Rasch 



nyere Naturforskere ere tilboielige til at ansee for Orga- 

 ner af det Individ, hvorpaa de findes. Imidlertid har 

 deres forste Opdagers, O. F. Miillers, Autoritet skaffet 

 dem Plads i Systemerne blandt de selvstændige Yæsener; 

 en Plads, som de yistnok ikke fortjene. De Grunde, 

 der motivere en saadan Udelukkelses-Dom ere folgende: 

 1) er deres Vitalitet aldeles afhængig af det Individs, 

 hvorpaa de findes. Denne lagttagelse havde jeg ofte An- 

 ledning til at gjiire, og enten jeg saa lod Dyret mangle 

 friskt Vand, eller ogsaa ved mechanisk Yold tilintetgjor- 

 de dets Liv, blev Resultatet, at Bevægelsen hos Pedicei- 

 larierne ophorte næsten lige saasnart, som Bevægelsen af 

 Dyrets Tentakler og dets Pigge; dog kan det ikke uæg- 

 tes at de, afrevne fra Dyret, endnu i flere Timer yttrede 

 Spor af Bevægelse; 2) staaer deres Storrelse i et bestemt 

 Forhold til Individets, hvorpaa de sidde. Jeg undersogte 

 Exemplarer fra en Nods til en Spolkums Storrelse , og 

 fandt altid denne lagttagelse stadfæstet; 3) have de for- 

 skjellige Former af disse Organer^ som Muller anseer og 

 beskriver som særskilte Arter, sit bestemte Sæde; 4) er 

 deres Form, Structur og Bevægelsesmaade saare ulig de 

 ovrige Zoophyters, Jeg vil her blot gjore opmærksom 

 paa de saakaldte Fangarmes bladige Form, og at de i sit 

 Indre ere kalkartede; at den saakaldte Stilk ligeledes er 

 kalkartet, og ved sin Basis, i det mindste hos nogle, ty- 

 delig articulerende med Soborrens Skal, paa samme Maa- 

 de som dens Pigge, og synes at staae i en ligesaa noie 

 organisk Forbindelse med dette som disse; ligeledes at 

 Pedicellarien ved anbra^ Irritation ikke synlig trækker sig 

 sammen, og at den ikke bruger sine Arme til dermed at fange 

 deSmaadyr, som ofte komme i dens Nd^rhed. Dersom man 



