308 H. Rasch 



faldende, som vi i vore Egne ei ere vante til at see dem 

 tåge tiltakke med detie Slags Næring. Ved den sandige 

 Kyst er Jnas Tadorna (Fager-Gaas, Ring-Gaas) meget al- 

 mindelig. 



Veien gjennem den nordlige Deel af Dalerne og stor- 

 ste Delen af Jæderen er ganske fortrinlig. 



Fra Lure til Stavanger træde Fjeldene i Ost nærme- 

 re ned mod Havet, hvorfor Egnen her bliver mere cou- 

 peret. Enkelte Lunde begynde at vise sig der, hvor Lye 

 for Havvindene kan erholdes. Ved Veien voxer Senecta 

 Jacohæa i Mængde, og paa Holderne sees endnu Æche- 

 nulla alpina og Festuca vivipara. 



Da den vedholdende Nordenvind ikke levnede os no- 

 get Haab om, at vore Fiskeapparater m. m., som vi havde. 

 efterladt i Lodshavn, snart vilde ankomme, foretoge vi 

 Dagen efter vor Ankomt til Stavanger en ornithologisk 

 Excursion til Rennesoe, for at undersoge Klippeduens Na- 

 tur og Levemaade. Rennesoe ligger 1| Miil i Nordvest 

 for Stavanger; paa Touren derhen passerede vi den syd- 

 ostlige Pynt af Oraoe, som kaldtes Heirebjerget, hvilket 

 Navn den og med Rette synes at fore; thi stort var An- 

 tallet af disse Fugle, som paraderede paa denne Klippes 

 Ryg, og i Frastand lignede opretstaaende Stokke. Vi talte 

 indtil 30. De ere, som bekjendt, yderst forsigtige og van- 

 skelige at komme i Skud. Ogsaa paa denne Oe skulle 

 Klippeduerne have sit Tilhold i Sprækkerne af de steile 

 Klippevægge. Duernes fornemste Tilholdssted er en steil 

 Klippevæg, hvis Bjergart er Glimmerskifer. Paa denne 

 findes en Mængde Sprækker, Hulheder og Terrasser. I 

 Sprækkerne have Vedbenden og Gedebladet {Lonicera Pe- 

 riclymenum) o. fl. a. indkjlet sine Rodder. I disse Rev-^ 



