HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 5 



före lida någon känbar eller ens nämnvärd förlust, enär redan utaf det material, 

 som nu hos oss förefinnes ett fullt tillräckligt antal af dupletter skulle kunna ut- 

 gallras för dessa läroverkens behof. Och den eller de som specielt hade håg för 

 att närmare forska på detta område, skulle otvifvelaktigt, med våra numera lätta 

 kommunikationer, hafva ojemförligt större fördel af att hafva allt det vigtigaste sam- 

 ladt på ett ställe, än nu, då man skall söka det än här och än der. Under för- 

 hoppning om att den åsigt, hvilken jag här i förbigående ansett mig böra uttala, 

 vinner genklang inför en och hvar, som mera ser på att h varje tänkbar utväg bör upp- 

 letas och begagnas för påskyndandet af den vetenskapliga forskningens utveckling i vårt, 

 i Linnés fädernesland, än deruppå, att såsom nu är fallet, flera samlingar stå mer och 

 mindre begagnade och till och med af fackmännen äro svåra att såsom sig bör använda, 

 just derföre att de äro spridda, vågade jag för min ringa del än en gång uttala den 

 önskan, att de som kunna verka för utförande af nämda plan, samt och synnerligen 

 skola göra sitt till för realiserandet af densamma, eller för åstadkommandet af ett ceto- 

 logiskt museum i rikets hufvudstad, stäldt i förening med och således utgörande en 

 integrerande del af det Zoologiska Riksmuseum. 



Såsom man uti det följande skall finna, utgör det arbete, som här föreligger, 

 hufvudsakligen en, för så vidt jag förmått åstadkomma, säker utgångspunkt för fort- 

 satta forskningar i detalj på detta område, eller en bestämning utaf de djurformer, som 

 äro mer eller mindre fullständigt representerade uti våra museer. Derjemte har jag 

 likväl ej förbisett vigten af att på samma gång för såvidt tiden sådant medgifvit an- 

 teckna åtskilliga organisationsförhållanden inom hufvudsakligast benbyggnaden hos dessa 

 djurformer, hvilka anteckningar ej lära vara öfverflödiga för en utvidgad kännedom af 

 dessa former, som ofta komma hvarandra helt nära, men derjemte å andra sidan, här 

 likasom på andra områden, hvad olika species angår, ha att uppvisa fullt ut lika så 

 beständigt förekommande organisationsförhållanden. 



Utaf den ordningsföljd hvari samtliga här upptagna former förekomma, skall 

 inan finna att jag alltigenom följt Grays sista arbete, eller Synopsis of the species of 

 Whales and Dolphins in the british Museum, London 1868. Men derföre vill jag ej 

 anses hafva uttalat mitt bifall till, att han aflägsnat Ziphioidea så långt ifrån Balceno- 

 pteroidea och Physeteroidea, i h vilkas grannskap de, äfven enligt min åsigt, böra upp- 

 ställas. Men i ett arbete sådant som detta, har jag föredragit att följa den, som mer 

 än någon annan bidragit till en utvidgad kännedom om Cete. Mitt arbete kan också i 

 sitt nuvarande skick med större beqvämlighet begagnas vid sidan af hans. För öfrigt 

 kan jag ej annat än uttala min beundran öfver Grays skarpa blick för hvad som är 

 species, hvarom jag särskilt varit i tillfälle att öfvertyga mig vid mina granskningar 

 af Delphinoidea. Att äfven han kan begå misstag, det faller af sig sjelft, men miss- 

 taget är ju oftast genaste vägen till en frågas snarare lösning, och, såsom en utaf 

 Danmarks skarpsinnigaste zoologer en gång yttrade: »Den som ej begår misstag, han 

 gör i allmänhet ej heller några tag». 



Att förse detta arbete ined diagnoser eller åtminstone med en synoptisk tabell, 

 detta har jag ock ansett öfverflödigt, isynnerhet som jag ofta af ett species ej haft an- 

 nat att tillgå än ett eller annat fragment af ett individ. Diagnosen, ifall en sådan kan- 



