HVALDJUK I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 11 



fått tag uti ett enda ben, funnet hos oss, som jag med säkerhet kunnat hänföra till 

 densamma. 



13). Balcena rostrata. Beskrifves efter ett skelett i Lunds museum, hemfördt 

 ifrån Bergen-trakten i Norge af M. v. Duben, hvilket jag likväl ej finner antecknadt. 

 Såsom vistelseort, oftast om sommaren, uppgifves vestkusten af Norge och särskilt 

 nämda trakt. 



14). Balcena physalus. Under detta namn afhandlas tydligt minst två arter, 

 nemligen den Rudolphiska och den Rosenthal- Hornschuchska hvalen. Båda dessa 

 arter kunna derföre af samma skäl som nyss nämdes, för första gången vara upptagna 

 i vår fauna; men Nilsson hade ej tillgång till något dithörande material från Skandi- 

 naviens kuster, ej heller från annat håll. Rudolphis B. rostrata är såsom bekant — 

 Sibbaldius laticeps Gray; och Rosenthals och Hornschuchs Balcenoptera rostrata torde 

 vara identisk med Physalus musculus (L). 



15). Balama hoops. Någon fyndort vid Skandinaviens kuster har Nilsson ej att 

 anföra. Arten upptogs väl i skandinavisk fauna mest af det skäl att Rudolphi erhållit 

 den utanför Elben. Att Nilsson på samma gång ej upptäckte att Heljarpsfyndet hörde 

 hit, framgår tydligt af samma hans arbete, men något längre fram. Han hade ej heller 

 då något material att jemföra detta fynd med. 



16). Balama mysticetus. Om denna heter det nu, sid. 643. »Fordom visade han 

 sig äfven vid Skandinaviens kuster; nu fcrrekommer han knappast någonsin här, och kan 

 således icke med skäl räknas till vår fauna. Jag har icke heller haft tillfälle att under- 

 söka några qvarlefvor efter honom från någon skandinavisk kust». 



»Anm är k n.: Det skulle ej sakna intresse att få närmare bestämdt, hvilken hval- 

 art de ben hafva tillhört, af hvilka kyrkogårdsmuren i Hasvig är bygd och de, hvilka 

 ligga strödda i mängd på stränderna i Finmarken (Leem p. 301. von Buch II, p. 36)». 

 En anmärkning, hvilken förf. af detta arbete ansett vara i hög grad värd att ytterli- 

 gare fästa uppmärksamhet uppå. 



Under namnet »Fossil Fenhval (Balama prisca) försöker nu Nilsson, att, med 

 tillhjelp af de medel, som stå honom till buds, bestämma det af A. J. Retzius redan 

 anförda fyndet nära Ystad, utaf hvilket skulderbladet jemväl är afbildadt å sid. 644, 

 fig. 9. Nilsson uppgifver derjemte att detta fynd gjordes år 1722. Det hade dock va- 

 rit af intresse att erfara, hvarifrån denna uppgift är hemtad. Ett annat, senare fynd, 

 eller det vid Gammelstorp, omnämnes äfven och föres till samma art, dit äfven Heljarps- 

 fyndet hänförts fastän han ej särskilt nämner något om detta; men den derstädes funna 

 atlas är afbildad å sid. 644, fig. 7. Här omtalas ock att »skilda ben dessutom äro 

 funna i jorden på flera ställen i södra Skåne, ss. vid Hybjr, Bara prestgård, i Lund 

 m. fl. ställen»; men någon annan redogxjrelse för dessa fynd lemnas ej. Om Hyby- 

 f}mdet hade man likväl i första upplagan, 1820, fått veta att det utgjordes af en stor 

 verteber samt dessutom ett refben förut funnet i jorden ej långt derifrån, eller från 

 Hyby. Detta sednare vill jag ånyo här hafva antecknat, emedan jag tror mig hafva 

 anledning förmoda, att samma refben finnes i museum uti Lund, fastän det ej är för- 

 sedt med någon uppgift hvarifrån det härstammar. 



