34 A. W. MALM, 



Ii)- Lund, Universitetets zool. Museum. Ett skulderblad, det venstra, skadadt å ena hörnet upptill. 

 Detta ben har tillhört den naturaliesamling, som förf. egde i Lund vid slutet af 1830-talet, men hvilken jag 

 lemnade efter mig, dä jag år 1840 flyttade till Stockholm. Detta skulderblad fann jag nu i nämnda museum. 

 Jag erhöll det genom köp af en möllare i Gammelstorp af Farstorps s:n i Vestra Göinge härad, den 13:de Juli 

 1838. Hvarken han eller någon annan i orten visste mer att omtala om detta ben, än att det »från gamla tider 

 varit hängande på ena gaflen utaf qvarnhuset». Nilsson säger i sin Fauna, sid. 645, under sin B. prisca, att 

 detta ben »fanns vid gräfning af en qvarndam» på nämnda ställe. Det har tillhört ett yngre individ. Det håller 

 i höjd midtåt 840 samt i bredd nedom acromion 246 m.m. 



i). Halmstad, Elementarläroverkets Museum. Ett utaf de mellersta refbenen på högra sidan. Detta 

 refben, som läroverkets Rektor, hr. Z. Göransson benäget sändt mig till granskning, anser jag oek höra till denna 

 art, ehuru jag nu ej är i tillfälle att jemföra det med ett dylikt af B. mysticetus. Det häller i totallängd efter 

 rundning 1870 m.m.; och det här och der påsittande periosteum utvisar, att det tillhört ett individ, som lefvat 

 för ej så lång tid tillbaka. Hr G. nämner i bref af den 29 Nov. 1869, »att det till läroverket blifvit skänkt 

 af en handlande, hvilken köpt det af en hamnkarl eller sjöman, hvilken åter lärer bekommit det af någon hol- 

 ländsk skeppare». 



k). Göteborg, naturhistoriska Museum. Ett stycke af en bardskifva. 



1). d:o d:o d:o . Större delen utaf 4:de ländkorskotan. A den del af processus 



transversus, som finnes, samt ett stycke in på corpus, är benets yta oskadad. Epifyserna ä.ro fullständigt fastväxta 

 vid corpus. Detta stycke är afbildadt å hithörande figur i förening med motsvarande kota hos N:o 1 a, med 

 hvilken den omsorgsfullt jemförts och hvilken den till alla delar liknar, utom det att den ifrågavarande varit nå- 

 got större och tillhört ett utbildadt individ. "Vid pass 5:te delen, längsigenom, utaf en annan troligen näst intill 

 sittande kota finnes ock, hvilken naturligtvis äfven har epifyserna fastväxta. Båda är o till färgen brunaktiga 

 och hafva varit i sådant upplösningstillstånd, att de vid beröring lätt sönderfalla, hvilket likväl ej gäller om 

 epifyserna, som äro af en särdeles hård beskaffenhet och med något glänsande ytor. Detta fynd är gjordt 

 i Halland, Morup, på »flera famnars djup i jorden» enligt uppgift af hr Rektorn, numera Kyrkoherden J. Kull- 

 berg, som straxt derpå, den 26:te Juli 1852, aflemnade fyndet som gåfva till nämnda museum. 



Ofvannämnda 4:de ländkorskota håller i längd, 225 m.m. 

 Ejerde ländkorskotan af N:o la» » , 195 » 



(Det omnämnda andra stycket har samma längd som det utaf ifrågavarande 4:de ländkorskota). 



Då jag jemför längden hos dessa kotor med den hos N:o 1 a, framgår det, att skelettets totallängd hos 

 det subfossila exemplar, hvarom här är fråga, utgjort omkring 16,150 m.m., eller något öfver 54 Svenska fot, 

 således med tillägg af den längd, som djuret dertill haft såsom lefvande, eller sannolikt omkring 6 fot, den för 

 individer utaf arten allmänt såsom högsta uppgifna längden af omkring 60 fot. 



Eig. 2 b å tafl. 1 visar den beskrifna delen af kotan. 2 a är motsvarande kota i skelettet af B. mysti- 

 cetus N:o 1 a. 



m). Göteborg, naturhistoriska Museum. Vid pass 6:te delen, längsigenom, utaf antagligen 9:de länd- 

 korskotan. Basaldeleh utaf processus transversus på högra sidan finnes. Ytorna å denna del både öfver, under 

 och framtill äro i det närmaste oskadade. Eastväxta epifyser finnas både fram och baktill. För öfrigt är hela 

 detta stycke snart sagdt svaraplikt och låter der ganska lätt söndersmula sig. Afven detta fragment har jag 

 jemfört med såsom jag antager motsvarande kota; men jag har försummat att anteckna längden af en sådan å 

 skelettet i Riksmuseum, eller N:o 1 a. Det ifrågavarande stycket är funnet i en torfmosse, 3 alnar djupt, hvar- 

 est det låg på bottnen, som utgjordes af lera. Mossen är belägen i Bohuslän, Inland, Lycke socken, Thorsby 

 pastorat, hvarest det fanns vid torftägt, förlidet år, af hemmansegareu Samuel Larsson, som den 6:te Februari 

 1869 öfverlemnade detsamma till nämnda museum. 



Midtigenom håller denna kota i längd 200 m.m. 



2). HUNTEEIUS SVEDENBORGII. 



= Den Svedenborgska hvalen, Lilljeborg, Ofversigt af Skandinaviens hvaldjur, sid. 98 ; Hunterius Sveden- 

 borgii, Lilljebokg, On two subfossil Whales discovered in Sweden, Upsala 1867, aftryck af Nova acta .... 

 Upsal. ser. III, vol. VI, pag. 35; Gray, Synopsis, s. 1. 



a). Upsala, Universitetets zoologiska Museum. Här förvaras åtskilliga särdeles väl bibehållna delar utaf 

 skelettet af denna utaf Prof. W. Lilljebokg omsider bestämda djurforra, hvars nämnda delar förvarats i Upsala 

 alltsedan år 1710. Fem år förut blefvo de funna under gräfning vid Wånga i Westergötland, omkring 12 mil 

 frän hafvet och 330 fot öfver dess yta. Till en början förvarades de troligen i Skara domkyrka, men enligt 

 ett bref af Emanuel Svedberg — sedermera Svedenborg — , hvilket förvaras i manuskriptsamlingen uti elementar- 

 läroverkets i Linköping bibliotek, afsändes det nämnda år till Upsala. Benen utgöras, likaledes enligt Lilljeborg, 



