HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, AR I8H9. 



39 



Sw 



._ 





JF 



S> 



O: ST 



cc <= 



<=5 



S" ^ 



il 2! ~ 

 II o ö a 





c- »c 



a amer 



erthelen 

 ckholm. 

 N:o 5. 



•a longi 

 enhamn 



1! ~ 

 * 1 



•— Cl 









a 



>£>■ s 









? 



a 



r" ? 



254 





190 



378 



420 



270 



230 



260 





130 



118 







350 



420 







480 



600 







2,222 



2,110 







2,557 



2,445 







2,793 



2,557 



■ 



2,408 



1,949 







2,160 



1,986 







2,110 



1,924 





— 



1,465 







Radius, största bredd upptill m.m. 



» , » ii nedtill » 



Pekfingrets första falang, lång midtåt » 



ii ii ii , minsta bredd » 



Bröstbenets längd » 



'i bredd efter rundning » 



2:dra refbenet, långt från tuberculum, efter rundning n 



3:dje i> 



4:de u 



10:de .i 



12:te » 



13:de » 



14:de .. 



Skelettet i Köpenhamn håller i totallängd omkring 13,000 m.m.; Det ifrågavarande torde efter beräkning 

 hållit omkring 14,000 m.m. eller omkring 47 svenska fot. 



Bröstbenet är å Köpenhamns-skelettet i trakten af midten försedt med ett stort hål: Samma ben hos 

 ifrågavarande är helt. Men nämnda hål skall, enligt meddelande af Prof. Reinhardt, vid en ännu högre ålder, 

 till sist helt och hållet försvinna. Ifrågavarande är på yttre sidan konkavt både längs och tvärsöfver; insidan 

 är längsåt konvex och tvärsöfver konkav. För öfrigt tycks allt antyda, att dessa ben tillhört ett utbildadt individ; 

 men förbeningen uti carpus har endast till någon betydligare utsträckning fortgått i den öfre raden och mest 

 uti det element, som jag kallar Cunei-unciforme, livars yttre ytor äro tillplattade. 



.Det föreföll mig vid betraktande af carpus-trakten å skelettet i Köpenhamn, som om denna hade 



största likhet med den å taflan IV, fig. 28. Åtminstone i den venstra framlemmeu tycktes T äfven vara fritt; 



men, för så vidt jag kunde se, ej förbenadt. Detta tycktes deremot vara mer eller mindre fallet med S. L. M 

 och CU. 



6). ESCHRICHTIUS ROBUSTUS. 



= Balcenoptera robusta Lilljeborg, Forhandlinger ved de skandinaviske Naturforskeres 8:de Mode, Kiö- 

 beuhavn 1861, pag. 602; — — Ofversigt af Skandinaviens hvaldjur, aftryck ur Upsala Universitets årsskrift 

 1861 och 1862, pag. 77; Eschrichtius robustus Lilljeborg, On two subfossil Whales discovered i Sweden, Upsala 

 1867, aftryck af Nova acta Upsal. Ser III, vol. VI, pag. 16. — Gray, Synopsis, pag. 2. 



Utaf denna intressanta djurform förvaras i Upsala universitets zool. Museum större delen af ett skelett, som år 

 1859 af Doktor O. v. Friesen upptäcktes å Gräsön i Roslagen. Det fanns der på en odlad plats, 2 — 4 fot under 

 jordytan, samt belägen 10 — 15 fot öfver hafsytan och 840 fot ifrån stranden af Östersjön. De lågo dels i sand och 

 dels i lera, och på samma ställe träffades skal utaf Mylilus edulis och Tellina baltlrica af fullkomligt samma utseende 

 som de, hvilka nu lefva i Östersjön. De i allmänhet väl bibehållna benen enligt Lilljeborgs förteckning i det 

 ofvannämnda arbetet »On two Subfossil Whales» et cet., utgöras af: båda underkäkbenen, l:sta, 3:dje, 4:de och 6:te 

 halskotorna, 7 rygg- 8 ländkors- och 14 svans-kotor, 4 processus spinosi inferiores, bröstbenet, ett af tung- 

 benets cornua anteriora; 12 refben af högra och 10 af venstra serien, högra skulderbladet, venstra öfverarmbenet, 

 högra underarmbenen, 6 karpalben och 8 utaf fingrarnas falanger. 



