HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 



4,3 



N:o 9 b. 



N:o 9 a. 



Öfverkäkbenet: Afståndet frän / till benets utkant ... 

 » » « g d:o d:o ... 



Radius: Längd framtill 



baktill 



»> bredd upptill 



» » midtpå 



» » nedtill 



» tjock midtpå 



Ulna, längd framtill 



.. baktill 



(af hvilka pä olecranum 



» bredd upptill 



(af hvilka på olecranum 



» » midtpå 



» » nedtill 



» tjock midtpå 



4:de svanskotans corpns, utan epifyser: Längd nedtill 

 » » » ii ii höjd framtill . 



» ii ii ii ii bredd » 



6:te svanskotans » » » längd nedtill . 



ii ii ii 'i ii höjd framtill . 



» ii ii ii ii bredd u 



40 



70 



38 



56 



680 



740 



615 



665 



165 



190 



125 



155 



190 



222 



67 



78 



585 



635 



610 



690 



130 



175) 



170 



195 



40 



55) 



98 



111 



140 



174 



52 



57 



185 



223 



263 



334 



303 



373 



165 



222 



255 



340 



292 



362 



Enligt beräkning torde skelettet af ifrågavarande N:o 9 b haft en totallängd af omkring 12,600 m.m., 

 eller något öfver 42 svenska fot. 



o) Göteborg, Naturhistoriska Museum. Då förf. år 1848 emottog sin befattning vid nämnda Museum, 

 funnos i samlingen 2:iie refben, utan påskrift hvarifrån. Men då entomologen N. Westiung, som städse med 

 intresse följt utvecklingen af samma Museum, försäkrat mig, att ej något ben utaf bardhvalar från utlandet in- 

 kommit till samlingen, är det likaledes hans mening, att de inkommit från våra närmaste farvatten. Full visshet 

 härom har man likväl ej. För att om möjligt äfven kunna komma till kunskap om hvilken art de tillhört, med- 

 fördes äfven de på min nyss afslutade resa till Museerna i vårt land och till Köpenhamn. Jag har således 

 kunnat jemföra dem med motsvarande ben uti alla de skeletter af bardhvalar, som äro förvarade uti nämnda 

 Museer, men funnit att de ej kunna hänföras till någon annan, än möjligtvis den här ifrågavarande, eller någon 

 denna närstående art, hvars refben jag ej känner. Jemför jag dem med refbenen i skelettet N:o 9 a, så visar 

 det sig att det ena är 13:de i högra och det andra 14:de i venstra serien. Länge var jag af den tanken, att 

 de möjligtvis kunde höra till Megaptera longimana; men bland annat har jag funnit, att ifrågavarande äro uppåt 

 starkare krökta än hos denna. Krökningen är deremot precist densamma som hos de nämnda i skelettet 

 N:o 9 a, hvilket har ofvan är i korthet omnämndt; men ifrågavarande 13:de har 1:0 uppåt en både absolut 

 och relativt större bredd samt en skarp kant bakåt, i trakten af angulus; 2:do en skarp kant på utsidan 

 framåt, upp emot tuberculum, och är, 3:tio, nedåt relativt något smalare. De 2 sista momenterna gälla 

 ock för det andra, eller det som motsvarar det 14:de i venstra serien. Båda ifrågavarande äro ej obetydligt 

 större än motsvarande hos N:o 9 a. Sålunda håller det 13:de i längd efter rundning utvändigt 1,700 m.m., då 

 deremot det 13:de hos N:o 9 a mäter endast 1389. Jag antager likväl att ofvannänmda skarpa kanter äro en 

 följd af att individet varit mer utbildadt; och under förutsättning att dessa två ben tillhört ett individ af ifråga- 

 varande art, bör detta då enligt beräkning haft ett skelett, hvars totallängd utgjort omkring 18,500 m.m, eller 

 omkring 62 svenska fot. 



