HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 51 



g). Göteborg, Naturhistoriska Museum. Kranium. Djuret, som det tillhört, ertappades i "Atlantiska 

 oceanen, nära linien» af sjökapten C. G. Österström, som den 25 Mars 1862 skänkt kranium till Museum. 



Kranium: Längd från cond. os. occ. till nosspetsen -. 535 m.m. 



Från inskärningen till nosspetsen 320 » 



Bredd emellan inskärningarna 117 » 



Underkäkens längd 453 » 



Symphysis längd 142 » 



22 

 Tandformeln: H. — ; V. — . 



Tänderna skrynkliga. 



14). Steno attenuatus. 



= Delphinus attenuatus Gray, »List Mamm. B. M. 105»; -- Steno attenuatus Gray Er. et Terr., p. 

 44, pl. 28; — b. Cat. 1850, p. 130; — b. Cat. 1866, p. 235; -- Synopsis, p. 5, pl. 28. (Uti det sist- 

 nämnda arbetet upptages den som typ för ett särskilt subgenus, Stenella). 



Stockholm, Veterinär-Institutets Museum. Ett i ganska utmärkt skick varande kranium, meu utan nå- 

 gon påskrift. De lyckta tandrötterna ni. m. antyda, att det tillhört ett utbildadt individ. Det synes mig full- 

 komligt öfverensstämma ined såväl de beskrifningar som figurer, hvilka Gray, 1. c. lemnat, hvadan jag endast 

 vill anteckna följande: 



Kranium: Längd från cond. os. occ. till nosspetsen 420 m.m. 



Från inskärningen till nosspetsen 249 » 



Bredd emellan inskärningarna 92 » 



Underkäkens längd 330 + 12*) m.m. 



Symphysis längd 58 + 12*) » 



Nosens bredd, midtpå 45 m.m. 



» höjd » , underkäken iuberäknad 48 » 



41 40 



Tandformeln: H. g^; V. g^. 



I raidttrakten gå 5 på 24 m.m. 



Förhållandena emellan de anförda afståndeu synas utaf ofvanstående mätningar. Mellankäkbenen hafva 

 åtminstone å de bakre j af nosen något konvexa sidor; men sjelfva inkanten är i trakten framom triangelfältet 

 mest böjd, så att den faller i det horizontela planet. Förmodligen hafva de genom intorkning strax bakom 

 midttrakten skiljt sig från hvarandra lika långt som halfva längden af en midtför sittande tand; men öppningen 

 emellan dem företer i öfrigt samma förhållande som å den citerade figuren hos Gray. 



Vid midten af nosens längd förhåller sig hvardera mellankäkbenets bredd till bredden af det utanför 

 liggande öfverkäkbenet som 1 : 1|. Triangelfältet når fram till midt för sista tanden. Nosens bredd midtpå är 

 lika med längdsträckningen af 9 tänder i midttrakten. 18:de tanden, räknadt bakifrån, är belägen midt för no- 

 sens midt. Gomen, som är något litet inknipen vid början af vingbenen, håller i bredd derstädes ett lika af- 

 ståud som längdsträckningen af 6 tänder + ett mellanrum i midttrakten, eller == gomens bredd midt för 

 21:sta tanden, räknadt bakifrån. På sidan är spår till den vid sista tanden obetydliga sidofåran att upptäcka 

 ännu vid 12:te tanden, räknadt bakifrån. Plogbenet är synligt emellan 9:de och 21:sta tanden; men det ligger 

 i en djup fåra, som något tilltagande i bredd fortlöper till inemot den slutligen undertill plana nosspetsen. 



Underkäkbenen hafva sin nedre kontur högst obetydligt uppåtböjd och mest midtför den 4:de tanden, 

 räknadt bakifrån; likväl ej ens der mer än lika med nämnda tands halfva höjd. Någon gonyx förekom ej. 



L. c, sid. 394, beskrifver Gray under namnet Steno capensis en art, som han jernför med sin S. atte- 

 nuatus; den förstnämda afviker bland annat äfven derutinnan att den har ett mindre antal tänder, eller $^-, mer 

 sammantryckt och tillspetsad nos samt 4 tänder på en engelsk tum. Den uppställes ock derföre af Gray såsom 

 typ för hans subgenus Sousa. 



*) Underkäkspetsen är borta, men det bakifrån ännu sammanhängande skinnet med tänder eller ock bål efter sådana finnes full- 

 ständigt i behåll, således äfven det som suttit på sjelfva bakspetsen. 



