58 A. W. MALM, 



Det utmärkt väl stoppade och väl bibehållna exemplaret, som efter allt utseende är en hanne, håller i 



längd från hakspetsen till inskärningen emellan svansflikarna 1,365 m.m. 



Från hakspetsen till ryggflikens början 600 » 



» » » midt under ryggflikens spets 800 » 



Framlemmens längd, räknadt från främre armvecket 210 » 



» » » » bakre » 150 « 



» minsta bredd nära basen 60 » 



» största bredd, eller vid lillfingerspetsen 75 » 



Ryggflikens höjd, lodrätt från basen eller den sammanbundna rygglinien 130 >> 



Bredden emellan svansflikarnas extremiteter 280 » 



Det af Gray beskrifna exemplaret, som var en 9> höll i totallängd 1,906 m. m., och afståndet emellan 

 nosspetsen och (början af ?) ryggfliken utgjorde 834 m.m. 



Färg: Ofvan svartaktig. Sidorna gråaktiga med ett längsgående hvitaktigt band, som börjar under och 

 straxt framom ögat samt, tilltagande i bredd, upphör något framom trakten midt under ryggflikens spets. Midt 

 under ryggflikens början, men nedom det förutnämnda bandet, börjar ett annat, som baktill är öppet, det vill 

 säga sammanhänger med den hvitaktiga färgen å buken, men nedtill begränsas af ett under slutet af ryggflikens 

 bas till sist sylfiut, svartaktigt streck. Bakåt, på sidan af svansens början, förekommer en hvitaktig längsfläck. 

 Ryggflikens nedre del, på sidan, och framlemmens bas utvändigt olivgrå, hvilken färg troligen varit hvitaktig. 

 Nedom ögat samt nedom det först omnämnda, hvitaktiga bandet börjar ett annat, men något mindre tydligt än 

 det öfre, och öfvergår under trakten af främre armvecket i bukens hvita färg, hvilken sträcker sig halfvägs un- 

 der svansen, och som från haktiakten till ett litet stycke hän under framlemmen, straxt nedom den ofvan- 

 före befintliga mörka färgen, är försedt med ett linieformigt, svartaktigt band, som fortlöper parallelt med den 

 nedom mungipan mest uppåtböjda färggränsen. 



Framlemmen tillspetsad, baktill med en framåtgående utskärning. Ryggfliken baktill utringad, temligen 

 spetsig; men spetsen når ej så långt tillbaka som slutet af flikens bas. Svansflikarna jemförelsevis föga breda, 

 men desto längre. Midten af genitalspringan ligger § ryggflikhöjd (vertikal) bakom den linje som dragés från 

 spetsen af ryggfliken vinkelrätt emot kroppens längdaxel. 

 Kranium: Längd från cond. oss. occ. till nosspetsen') 380 m.m. Grays exemplar höll 443 m.m. 



Från inskärningen till nosspetsen 220 



Bredd emellan inskärningarna 78 



Underkäkens längd 314 



Symphysis längd 37 



Tandformeln: H. ^±|: V. 4 



278 



91 



366 



43 + 2' 43 + 2 



Triangelfältet är ganska långt, men når ej fullkomligt fram till sista tanden. Gomfåran slutar ett lika 

 långt stycke framom inskärningen, samt förlorar sig framtill i öfverkäkbenets plan midt för 37:de tanden, räk- 

 nadt bakifrån. Gomkölen tvärsöfver konvex; midt för sista tanden dubbelt så bred som gomfåran. Baktill är 

 hjernskålen starkt konvex, men stupar brant ned emot foramen magnum. Mellankäkbenen formera ofvantill, der 

 hvarest de beröra hvarandra, tillsammans en längsgående, stark konvexitet, med sidorna hastigt sänkta emot 

 öfverkäkbenen. Framtill äro de förra vidt åtskilda. Tänderna föga spetsiga och helt litet krökta inåt, jem- 

 förelsevis med tänderna hos D. delphis. Midt på sidan finnas 8 tänder på en längdsträckning af 28 m.m. Den 

 del utaf ryggradpelaren, som finnes, har stor likhet med det motsvarande hos följande, eller I). Walheri. 

 Uti fingrarna finnes följande antal falanger: 



Tummen .- 3, af hvilka de 2 första med förbening. 



Pekfingret 10, » » » 8 » » » 



Låugfingret 9, » » » 6 » » » 



Ringfingret 6, » » » 3 » » » 



Lillfingret 2, » » » 1 » » » 



Carpustrakten är afbildad å taflan IV, fig. 36. 



Anm. : Denna oeh följande art skilja sig från D janira, som förekommer utanför New Foundland, 

 bland annat derigenom att den sistnämnda har ett färre antal tänder. Den likaledes nära be- 

 slägtade D. novce zealandiw från Nya Seland afviker från de båda förstnämnda bland annat der- 

 igenom att ryggfliken hos D. novce zealandice jemförelsevis är vida längre framåt belägen. Se 

 Quoy et Gaim. Voy. Astrol. 49, t. 28. Färgfördelningen hos denna, såsom den är afbildad och 

 beskrifven hos de citerade författarna, har emellertid ej obetydlig likhet med samma hos den, 

 hvilken jag här beskrifvit. 



') Denna är något skadad; men den sannolika längden är tagen med i mättet. 



