HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR 1869. 69 



Vertebromas antal är: 



Halsvertebror 7 (Atlas och epistropheus sammanväxta med h varandra). 



Eyggvertebror 13. 



Ländkorsvertebror 22. 



Svansvertebror 29 



= 71*) 

 Eefbenen utgöras af 13 par. Proc. spin. inferiores 17 + (1?). 



Tummen har 2 falanger. 



Pekfingret» 11 » 



Långfingret har 8 (+1?) falanger. 



Eingfingret » '3 (+1?) » 



Lillfingret » 1 falang. 



Carpustrakten är afbildad å pl. IV, fig. 40. 40a=Scapula. 



29). Electra acuta. 



= Phocama acuta Gray »in Brookes's Cat. Mus. 39, 1828»; Delphinus leucopleurus Easch, 1843; — 

 Nilsson Fn., p. 598; Delphinus acutus Lilljeborg Öfversigt., p. 9. Electra acuta Gray Synopsis, p. 7. 



Jag måste tillstå, att jag åt representanterna i våra Museer af denna art ej egnat den uppmärksamhet, 

 hvaraf de utan tvifvel varit förtjenta, för att i någon mån äfven här kunna lemna några upplysningar såsom bi- 

 drag till en, såsom det åtminstone af Grays arbeten synes, närmare utredning af synonymien. Uti den här ofta 

 citerade catalogen, 1866, af nämnde författare, uppför han p. 273 Delphinus leucopleurus Easch och Nilsson 

 såsom synonyma med sin Lagenorhynchus leucopleurus, hvilken Gray i sin Synopsis, p. 7, benämner Leucopleu- 



28 

 rus arcticus. Tandformeln för denna art, angifves såväl i Er. et Terr., p. 34 som i nämnda Catalogue till ^ 



eller ett antal, som jag ej funnit hos . de två individer, å hvilka jag under min resa antecknade detta för- 

 hållande. 



I samma Catalogue, p. 270, uppföres, under Grays Lagenorhynchus acutus, »Delphinus leucopleurus, var., 

 Nilsson, Skand. Fauna, p. 598»; men ej kan jag upptäcka, att vår berömde Nilsson under nämnda art anfört 

 någon varietet. Sidan 599 heter det om tändernas antal »kring 30 (28 — 35 Easch)», men utan antydning till 

 att det mindre eller större antalet tänder skulle vara utmärkande för en varietet af arten. Att Gray ej eller 

 sjelf har fullt klart för sig väsentliga karakterer för sina nämnda två arter, detta synes måhända af en anmärk- 

 ning, i Cat. 1866, under L. acutus, då han säger: »Professor Eschricht informs me that the animal is very 

 like D. leucopleurus, and Professor Nilsson considers them to be the same»; och i Proceedings of. the Se. m. 

 of. the Zool. Soc. af London, 1864, p. 2, sid. 239, hvarest det heter: »Nilsson thinks my L. acutus may be 

 only a variety of L. leucopleurus: the skulls are very unlike»; ty detta är allt, hvarmed Gray bemöter den af 

 Nilsson uti Synonymien, En. p. 598, med ett ? uttalade förmodan. 



Jag vågar ej betvifla, att båda arterna äro goda, isynnerhet som de numera af Gray i hans Synopsis, 

 p. 7, äro uppförda under olika genera; men af försummande som sagdt att öfver hithörande materialier i våra 

 Museer göra nödiga anteckningar, är jag för närvarande ej i stånd att afgöra, om allt hvad jag här upptagit hör 

 till en och samma art; men att åtminstone 29 a och 29 d höra till Delphinus leucopleurus Easch, derom är in- 

 tet tvifvel, då dessa exemplar troligen af honom granskats innan de afsändts. Men med hänsyn till att 

 Gray uppför denna som synonym med sin Lagenorhynchus leucopleurus, eller numera Leucopleurus arcticus Gray, 

 blir det i sanning fråga, om ej jag här hänfört nedanstående till och med till ett origtigt genus. Af brist på 

 fullständiga anteckningar, kan jag ej ens afgöra detta. Ej eller har jag här i Göteborg ens ett hithörande kra- 

 nium till hands, utan får öfverlemna frågan till slutlig lösning åt de resp. forskare, som på ort och ställe äro i 

 tillfälle att fullständigare kunna granska nedan anförda material. 



a). Stockholm, zool. Eiksmuseum. Ett utmärkt skelett; men tung- och bäckenbenen, ett sternalben, sista 

 svanskotan och på ett par fingrar en och annan af de yttersta falangerna äro borta. Det är från sydkusten af 

 Norge och har till påskrift: »Delphinus leucopleurus, Norge, Christiania, 12:te Juli 1845». 



Skelettets totallängd (kranium inberäknadt) 2,160 m.m. hvaraf kranium utgör 406. 



Underkäkens längd ; '. 341 m.m. 



Symphysis längd 48 » 



l Uti Träns. Z. Soc, Vol. "VI, p. 6, sid. 349 nämner Prof. Flower, att Delphinus superciliosus i Museum uti Leyden har »C. 7, 

 D, 13, L. 23, C. 30 = 73. Häraf kan man kanske sluta, att skelettet i Leydens Museum är utaf samma art som det ofvanföre 

 beskrifua. Men huruvida nämnda skelett i Leyden hörer till den art som Lesson 1. c. under namnet D. superciliosus anfört, 

 kan man väl ej med full visshet afgöra. 



