HVALDJUR I SVERIGES MUSEER, ÅR J869. 71 



Uti »Öfversigt af Kongl. Vet. Akad. Förhaudlingar för år 1861, sid. 385 har Prof. C. J. Sundevall be- 

 skrifvit och å taflan VII afbildat en ung delfin, hvilken han bestämt till Delphinus tursio. Allt sedan jag här i 

 Göteborg för några år sedan var i tillfälle att studera den art, hvarom här är fråga, har jag misstänkt, att 

 Sdndevallska exemplaret hörer hit, hvilket ock besannades vid granskningen af detsamma. Förutom hvad 

 Sundevall om detta exemplar meddelat, har jag antecknat följande: 



a). Stockholm, zool. Riksmuseum. Stoppadt exemplar och dithörande skelett. På det sednare fattas 

 bäckenbenen, händerna och ett par af de aldra sista svanskotorna, men såväl händer som nämnda kotor finnas 

 måhända i det uppstoppade exemplaret. På etiketterna läses: »Delphinus tursio 9 j un - Strömstad den 1 Aug. 

 1861, Prof. S. Loven». 



Det uppstoppade exemplaret håller i totallängd 1,233 m.m., eller, såsom Sundevall angifvit, »obetydligt 

 öfver 4 svenska fot». Framlemmarnas, rygg- och svansflikarnas form och läge, färgfördelningen, hvilken ännu 

 låter iakttaga sig, likasom skelettet likna i allt det jag tillförene iakttagit såsom egendomligt för denna art, 

 med undantag af sådana förhållanden, som äro att vänta hos ett så spädt individ som det ifrågavarande. 



Skelettets totallängd (kranium inberäknadt) 1,117 m.m. 



Kranium: Längd från condyli ossis occipitis till nosspetsen 295 » 



Underkäkens längd 227 » 



Symphysis längd 28 » 



25 25 



Tandformeln: H. ^; V. ^»- två 1. tre till ligga helt visst längst framtill i alveolarrännorna, men kunna 



ej iaktt;igas utan en närmare granskning. 



Från och med ryggkotorna äro verteberbågarna ej sammansmälta med sin tillhörande corpus. Alla ster- 

 nalbenen äro deremot utbildade. 



Vertebrornas antal är: 



Halsvertebror 7 (Atlas och epistropheus sammanväxta med hvarandra). 



Ryggvertebror 15. 



Ländkorsvertebror 26. 



Svansvertebror 41 



(+1 eller 2-=de sista, som äro borta). =90! 



Utaf refben finnas 13 på högra och 14 pä venstra sidan + 2 lösa, eller 14^ par. Sternalbenen utgöras 

 af 5 + 2 på hvar sida; och af proc. spin. inferiores finnas 26. 



b). Lund, Universitetets zool. Museum. En underkäke af ett individ, som omkring år 1844 strandat 

 på en sandbank vid kusten mellan Skanör och Hammar. Det dödades af en förbifarande bonde och befanns 

 vara en hona, som hade uti sig ett tre qvarter långt foster*)- Denna underkäke håller i längd 388 m.m. 



Tandformehi: H. — ; V. == 



c). Upsala, Universitetets zool. Museum. Ett särdeles vackert och fullständigt skelett af en 9- Bäcken- 

 benen finnas äfven. Prof. Lilljeborg uppgaf att detta exemplar blifvit för några år sedan tillvarataget vid 

 Gullholmen (Boh.) af Docenten Smitt. Öfver bäckenben och högra handen gjordes några anteckningar och de 

 afbildningar, hvilka finnas återgifna med hithörande figurer. Högra handen, som var komplett, hade följande 

 antal af falanger. 



Tummen 1 falang. 



Pekfingret 10 » 



Långfingret 7 » 



Ringfingret 4 » 



Lillfingret 3 » 



Fig 42 a ä taflan V är carpustrakten afbildad och fig. 22 å tafl. III os ischii. 



d). Upsala Universitetets zool. Museum. Högra armen utaf ett individ. (Från ?). 



Tummen har 1 falang. 



Pekfingret » 9 ( + 1?) falanger. 



Långfingret har 7 falanger. 



Ringfingret » 4 » 



Lillfingret » 3 » 



e). Upsala, Universitetets anatomiska Museum. Ett ofullständigt skelett från Bohuslän, Gullholmen; 

 enligt benäget meddelande af Prof. W. Lilljeborg. 



f). Göteborg. Naturhistoriska Museum. Bohusläns skärgård, Korshamn, hvarest den kommit på grund 

 och blef dödad den 1 Oktober 1867 samt genast insänd till författaren. cf\ utbildad om än ej fullvuxen. 



") Enligt Nilsson, Skandinavisk fauna, andra nppiagan, Lund 1847, sid. 601. 



