90 A. W. MALM, 



Ländkorsvertebror 10. 



Svansvertebror 20 (+3, hvilka äro borta). 



Refbenen utgöras af 10 par, och utaf proc. spin. infer. finnas 12. 



g). Stockholm, Veterinär-Institutet. Ett ej uppsatt skelett från Grönland, utaf hvilket jag endast sär- 

 skilt granskat och genom Prof. Kindbergs godhet haft till låns de ben, som motsvara de här nedan på annat 

 ställe anförda subfossila fynden från Göteborgs och Bohuslän. 



Hit höra figurerna 14 a och 14 b å taflan III. 



h). Stockholm, Veterinär-Institutet. En underkäke, utan påskrift hvarifrån. 



Underkäkens längd -. 435 m.m. 



Symphysis längd 80 » 



i). Upsala, Universitetets zool. Museum. Ett uppstoppadt exemplar, med huden täckt af en särdeles 

 väl utförd öfverspackling och målning, så att det hela troligen ej är mycket olikt det lefvande djuret. Några 

 delar af skelettet finnas äfven. 



Största bredd af radius och ulna nedtill 95 m.m. Carpustrakten lik samma å taflan V, figur 49. 



k). Upsala, Universitetets zool. Museum. Ett skelett, från Spetsbergen, hemfördt af O. Torell. Detta 

 har följande antal falanger uti fingrarna: 



Tummen har 3 falanger. 



Pekfingret » 6 ( + 1?). 



Långfingret har 6. 



Ringfingret » 4 (+1?). 



Lillfingret » 4. 



Största bredd af radius och ulna nedtill, 101 m.m. Carpustrakten lik samma å taflan V, figur 49. 



1). Lund, Universitetets zooK Museum. Skelett af ett yngre individ. Grönland. 



m). d:o d:o d:o d:o . Skelett. Spetsbergen. O. Torell *). 



n). Göteborg, Naturhistoriska Museum. En subfossil kota, eller sista ländkorskotan, eller 27:de uti 

 columna vertebralis. Denna kota fanns i en skalbank vid grundgräfning å Ofverås, en åttondedels mil från 

 Göteborg, den 3:dje September 1860 och skänktes till nämnda museum af Grosshandlaren J. J. Dickson. 

 Stället ligger omkring 40 fot öfver hafvet. I samma bank fann jag en mängd af Mya truncata, forma elongata, 

 Astarte semisulcata Leach och Astarte elliptica Brown; de båda sednare ofta med epidermis och båda skalen 

 tillsamman. För detta fynd af Beluga såsom subfossil hos oss, lemnas här nedan en närmare redogörelse. Epi- 

 fyserna äro borta, benet af en särdeles lös beskaffenhet: således af ett yngre individ. Kotan är afbildad å 

 taflan III, figur 16. 



o). Göteborg, Naturhistoriska Museum. En subfossil kota, eller 5:te svanskotan, eller 32:dra uti co- 

 lumna vertebralis. Den är funnen i Bohuslän, Jörlanda socken, invid Grömossen, Röröd by, samt låg på 7 fots 

 djup i ett »nästan kalklikt alluvium». Ofver detta lager fanns »skalmergel»; derofvan »snäckblandad blålera»; 

 öfverst »mossjord». Straxt efter att detta intressanta fynd var gjordt, öfverlemnades kotan till nämnda mu- 

 seum af studeranden E. N. Jörlander, den 26:te September 1868, utaf hvilken ock förenämnda uppgifter 

 erhöllos. I samband med föregående, N:o 39 n eller Ofverås-fyndet, vill jag äfven redogöra för denna verteber. 

 Epifyserna äro borta; benet särdeles löst: således af ett yngre individ. 



En afbildning af kotan finnes å taflan III, figur 17. 



p). Göteborg, Naturhistoriska Museum. Sex subfossila ben, nemligen os hyoideum, l:sta venstra ref- 

 benet, 2:dra, 4:de, 6:te och 7:de ryggkotorna, eller 9:de, ll:te, 13:de och 14:de i columna vertebralis. Detta i 

 hög grad intressanta fynd anträffades vid grundgräfning i Mölndal, f mil från Göteborg, den 18:de Maj 1850, 

 af handlanden F. A. Lincke, som i form af gåfva öfverlemnade detsamma till nämnda museum. Dessa ben 

 lågo »i en lerbädd, 6 alnar djupt». Alla dessa ben äro särdeles väl bibehållna; tungbenet är helt, blott här 

 och der något slitet; å refbenet fattas öfre kanten af öfre delen, alltifrån något nedom angulus, snedt hän 

 emot capitulum, som ock är borta. A 2:dra ryggkotan fattas spetsen af proc. spinosus; 4:de är hel; 6:te 

 är något mer defekt än 2:dra, så att äfven mellersta delen af arcus upptill är borta, och 7:de är så att säga i 

 samma tillstånd som den 2:dra. Epifyserna äro intimt fastväxta, hvart och ett par med sin corpus. Detta 

 gäller äfven vid fråga om tungbenets sidohorn. Alla benen äro af en särdeles fast beskaffenhet, så att allt ut- 

 visar, att dessa ben tillhört ett fullväxt och fullt utbildadt individ. 



Hit höra figurerna 15 a, 15 b, 15 c och löd å taflan III. 



Hvad nu angår såväl detta som fynden N:o 39 n och 39 o, så har, efter noggranna jemförelser med flera 

 skeletter af såväl exemplar från Grönland som från Spetsbergen, det tydligt visat sig, att allesamman otvifvelaktigt 

 höra till Beluga. Derom vittnar till och med ensamt för sig det jemförelsevis med Monodon korta och öfverallt 

 breda och tillplattade refbenet. Att de tillhört samma art, som den, hvilken nu bebor det nordliga polarhafvet, 



*) Enligt benäget meddelande af Prof. O. Tokei.i. likasom af Rektor Strömberg, skall ett skelett utaf denna art finnas uti Elemen- 

 tarläroverkets i Örebro Museum. Detta skelett har ock blifvit hemfördt af nämnda Professor. 



