Undersökning af Planeten Pandoras rörelse. 



Första Afdelningen. 



Utveckling af de absoluta störningar, som förorsakas af planeterna Jupiter, Satur- 

 nus och Mars, och som bero af första potensen af de störande planeternas massor. 



Planeten Pandora upptäcktes af Searle i Albany den 10 September 1858, och 

 har sedan dess blifvit observerad i alla dess oppositioner förutom den, som inträffade 

 1866. Ur de observationer, som anställdes under oppositionerna 1858, 1860, 1861 och 

 1863, har jag härledt följande elementer för dess rörelse, hvilka finnas meddelade i 

 N:o 1467 af tidskriften Astronomische Nachrichten: 



[1858 Dec. 30,0 Berl. med. tid 

 c = 16° 57' 31", 92 

 n = 11 30 29, 06 

 * ■'#„ = 10 58 23, 12 



7 13 29, 63 



8 9 55, 72 

 773", 94790 



»o 



med. asqu. 

 1860,0 



Då dessa elementer ännu vid den under förlidet år inträffade oppositionen ganska 

 nära angåfvo planetens läge, har jag ansett dem ega erforderlig noggrannhet, för att 

 läggas till grund för beräkningen af planetens absoluta störningar. Jag har derföre 

 antagit dem oskulera för epoken, och under denna förutsättning utvecklat störningarne 

 efter de metoder, som Hansen angifvit i de 3 afhandlingar, hvilka under titel: »Aus- 

 einandersetzung einer Zweckmässigen Methode zur Berechnung der absoluten Störungen 

 der kleinen Planeten» finnas intagna i Sachsiska Vetenskaps Akademiens Handlingar, 

 Banden V, VI och VII. Dessa afhandlingar betecknas i det följande med I, II och III, 

 hvarjemte den sida angifves, från hvilken de formler, som användas, blifvit hemtade. 



För ofvan angifna epok och hänförda till samma medelaäquinoctium har jag ur 

 Bouvards tabeller beräknat följande elementer för Jupiter: 



