OM HAFSVATTNET UTMED BOHUSLÄNSKA KUSTEN. 



#HHp 



tets botten. Då instrumentet skall användas, fastgöres vid cylinderns öfra ända en rund 

 skifva /, försedd med ett hål i midten, som motsvarar cylinderns öfre öppning, samt 

 med hål för jernstängerna cl. Låter man instrumentet 

 nedsjunka i vattnet, så håller sig cylindern upplyftad i 

 den ställning, som ritningen visar, till följe af skifvans 

 motstånd mot vattnet; af samma skäl tryckes cylindern 

 ögonblickligt nedåt, så snart man börjar uppdraga in- 

 strumentet. Kanterna af cylindern hugga då in i de 

 cirkelformiga falsarne o och e, hvilka bildas af concen- 

 triska messingsringar, anbragta på ett sätt som lätt in- 

 ses af ritningen. Dessa falsar äro fyllda med en fet 

 massa af passande konsistens, t. ex. sammansmält vax, 

 talg och kautschuk, och sålunda afstänges inom cylin- 

 dern det vatten, som befann sig inuti densamma i det 

 ögonblick, då man började uppdraga instrumentet; det 

 upptagna vattnet uttömmes derigenom, att propparne r 

 och s uttagas. 



Som man ser har vattnet ett synnerligt fritt spel- 

 rum genom cylindern, så länge instrumentet sjunker, 

 och det upptagna vattnet bör derföre vara ett tillförlit- 

 ligt prof på vattnets beskaffenhet pä det afsedda djupet. 



Också har jag från djup af så ringa skillnad som blott en famn ofta fått upp vatten af 

 mycket olika salthalt. Fel skulle hufvudsakligen kunna föranledas derigenom, att fyll- 

 ningen med fett i falsarne blefve aflägsnad, eller derigenom att instrumentet uppdrages 

 så oordentligt, att det finge tillfälle att öppna sig på vägen. Hvad beträffar de här 

 anförda vattenprof, så har jag alltid varit personligen närvarande vid deras upphemt- 

 ning och kan således svara för deras tillförlitlighet. 



För areorneterprofven har jag användt ett par smärre areometrar, hvilka Hr 

 Aderman för ändamålet förfärdigat; de äro beräknade att ange en vätskas sp. vigt i 

 förhållande till vatten af + 15° C, från l.ooo till 1.030, och graderingen upptager en längd 

 af ungefär 5 centimeter. Man skulle således kunnat temligen väl uppskatta sp. vigtens 

 4:de decimal med ögat, i fall areometerns visning varit pålitlig till denna gräns. Men 

 areometerprof äro som bekant i viss mån varierande och måste utföras ganska om- 

 sorgsfullt, om deras osäkerhet skall bli mindre än O.ooi. Jag anser mig derföre böra 

 omnämna de omständigheter jag vid areorneterprofven sökt iakttaga. För det första 

 tillsåg jag med afseende på temperaturen, att denna på det ställe, der profven skulle 

 utföras, var möjligast jemn, samt att vattnet, innan profningen börjades, hunnit antaga 

 denna temperatur; slutligen att de temperaturförändringar, som kunde uppkomma hos 

 areometern och profcylindern genom deras handterande, blefvo utjemnade med vatt- 

 nets innan areometern aflästes. Vattnets temperatur bestämdes vid hvarje prof ome- 

 delbart före och efter afläsningarne å areometern, och, om någon olikhet ägde rum, 

 togs medium. Med afseende på areometern och dess afläsning, så börjades hvarje för- 

 söksserie dermed, att areometerspindeln befriades från fett m. m., som kunnat föran- 



