F. L. EKMAN, 



leda ojemn kapillärverkan, genom att lindrigt afgnidas ined ett stycke intvåladt linne, 

 sköljas och lätt aftorkas; den graderade delen aktades sedan för beröring med fmg- 

 rarne. Då areometern skulle afläsas, nedtrycktes den helt litet under sitt jemnvigts- 

 läge, och fick sedan långsamt återtaga det; de sålunda erhållna minima af sp. vigt ut- 

 falla nemligen mest constant. För hvarje vattenprof gjordes 5 sådane äfläsningar och 

 af dessa togs medium. 



För 48 vattenprof har jag kontrollerat de sålunda erhållna sp. vigterna, korrige- 

 rade till 15°, genom att jemföra dem med de sp. vigter, som erhållits medelst vägning 

 af samma vattenprof. Dertill använde jag en sp. vigtflaska, som rymde 17 gramm 

 vatten, och var försedd med inslipad termometer samt capillärrör med påslipad huf. 

 Den fylldes alltid så, att flaskan inställdes i kylvatten, hvars temperatur låg några få 

 tiondedels grader under 15°, och det öfverflödiga vattnet afströks från kapillärröret, då 

 temperaturen i flaskan sjunkit till 15°. Var temperaturen i rummet väsendtligt öfver 

 15° så uppvärmdes flaskan sedan åter till rummets temperatur, innan den vägdes. De 

 så erhållna sp. vigterna har jag skäl att anse i det närmaste rigtiga på 5:te deci- 

 malen. 



Dessa sp. vigter skiljde sig nu från dem, som areometern angifvit, med en viss 

 qvantitet, som likväl icke var konstant. Medium af denna qvantitet för alla 43 prof- 

 ven var 0,ooio, hvilket tal jag hade att tillägga såsom korrektion för sjelfva areometern, 

 använd pa det sätt som ofvan angifvits. Variationerna hos nämnda qvantitet öfver och 

 under O.ooiG uttrycka således den osäkerhet, som med" areometerprofven varit förknip- 

 pad. Denna osäkerhet, som i maximum uppgår till O.ooo?, visar s sig ungefärligen lika 

 stor för vatten af olika salthalt, och beror således ej på någon felaktighet i skalans 

 gradering. Det är anmärkningsvärd t, att dessa variationer i areometerns visning äro 

 mindre för prof, som blifvit i följd efter hvarandra undersökta vid samma tillfällen ; 

 osäkerheten hos areometerobservationerna inom en och samma försöksserie skulle i all- 

 mänhet blott uppgå till 0.0002 ä O.0003, undantagsvis O.0005. Det måste, med andra ord, 

 finnas någon orsak som gjort, att areometern vid olika tillfällen haft en något olika 

 visning, genomgående för de prof, som vid ett och samma tillfälle blifvit undersökta. 

 Måhända har den grad, till hvilken areometerspindeln vid dess rengöring och aftork- 

 ning råkat blifva gniden, dervid kunnat hafva inflytande, ehuru jag har svårt att inse, 

 att ett elektriskt tillstånd nog länge skulle kunnat bibehålla sig i djdikt glas och under 

 dylika omständigheter. 



För att förekomma all osäkerhet om den temperatur, för hvilken de här anförda 

 sp. vigtbestämningarne äro afsedda, har jag valt ett som mig synes enkelt betecknings- 

 sätt, nemligen att till sp. vigten bifoga ett bråk, deri täljaren uttrycker hafsvattnets 

 temperatur, och nämnaren det rena vattnets. Så t. ex. betecknar I.0300, ~ specif. vig- 

 ten hos ett 15° varmt hafsvatten jemfört med vatten af 0°. Alla temperaturuppgifter, 

 som i denna uppsatts förekomma, äro korrigerade genom de använda termometrarnes 

 jeraförelse med en thermometer, hvilken enl. uppgift af prof. E. Edlund, som under- 

 sökt densamme, var noggrann på \ grad. Jag erhöll den godhetsfullt till begagnande 

 i och för bestämningen af hafsvattnets volumer vid olika temperatur, och använde den 

 för detta ändamål direct. 



