OM HAFSVATTNET UTMED BOHUSLÄNSKA KUSTEN. 15 



Med tillhjelp af de sålunda fastställda salthalterna, jemförda med sp. vigterna hos 

 samma vatten, har jag erhållit ett tal, hvarmed jag beräknat salthalten i de öfriga 

 vattenprofven. Tillökningen i sp. vigt visar sig nemligen vara i det allranärmaste pro- 

 portionell mot tillökningen i salthalt, så att, om man afskär decimalsiffrorna i sp. vig- 

 ten såsom ett helt tal för sig och dermed dividerar saltprocenten, så får man för alla 

 4 vattnen samma tal. Detta tal blir för 



Vattnet a. Vattnet b. Vattnet c. Vattnet d. Medium. 



, , , ,. 2.0911 r. 2.5871 r . 2.9991 ^ 3.5010 „ n 



härledt af sp. v. \% —— = 0.001304; ^^ = 0.001305; -^- = 0.001301; -^7-= 0.001299 ; 0.001302. 



härledt af sp. v. beräk- 2.0911 n 2.5871 „ 2.9991 .-. 3.5010 p. „ 



nadvidft -^ = 0.001239; -^ = 0.001241; ^^ = 0.001237; ~j^= 0.001237 ; 0.001239. 



Det nämnda talet, som jag vill benämna saltprocentfactorn, synes i det hela min- 

 skas litet i den mån som salthalten ökas. Vore saltmassan till dess sammansättning 

 fullt oföränderlig, så borde detta verkligen vara fallet, såsom man genom räkning lätt 

 kan finna. Då emedlertid skillnaderna, för variationer i salthalten mellan blott 2.5 till 

 3.5%, bli så små, att de nästan döljas af dem, som härröra från de oundvikliga felen 

 vid analyserna, har jag i det följande antagit saltprocentfactorn till jemnt O.ooiao, såsom 

 sammanfallande med resultatet af analyserna c) och cl), tnot hvilkas utförande jag icke 

 vet mig ha någon anmärkning att göra. 



Detta tal uttrycker således den procent-mängd salter i hafsvattnet, som motsva- 

 rar en tillökning i dess sp. vigt af O.ooooi. Ar sp. vigten angifven med 4 decimaler för 

 temperaturen- yf, så har man således blott att multiplicera decimalsiffrorna, betraktade 

 som ett helt tal, med 0.013, för att erhålla saltprocenten i det närmaste rigtig på ^ 

 procent. 



A. Erman har i en afhandling om salthalten i Atlantiska och Medelhafvet (Pogg. 

 Ann. 101. 577) beräknat följande formel, för att af ett hafsvattens sp. vigt erhålla dess 

 salthalt: E — 0.036019 + 1.29367 (S — I.0275); dervid är E saltmängden i en vigtsdel hafs- 

 vatten och S sp. vigten vid yf-° R. Det mycket indirekta sätt, på hvilket Erman kom- 

 mit till denna formel, syntes mig göra ett tvifvel på dess tillförlitlighet befogadt. For- 

 meln återger likväl den saltprocent jag funnit ganska nära, så att jag t. ex. för vattnet a) 

 får 2.100 och för vattnet d) 3.510 % salter, sedan jag förut behörigen reducerat mina sp. 

 vigter till 17.5° C. Då jag emedlertid genom enkel multiplikation med faktorn O.0013 

 för båda vattnen kommer de analytiska resultaterna ändå närmare, så synes en formel 

 af den art, som Ermans anförda, vara öfverflödig för det ifrågavarande behofvet. 



Gat Lussac och Despkets hafva meddelat (Gilb. Ann. 63. 204) sp. vigten och 

 salthalten för 15 prof af hafsvatten från I.0272 till I.0297 sp. vigt pC. Salthalten, be- 

 stämd blott genom vägning af den upphettade afdunstningsåterstoden, utföll vid dessa 

 försök ganska oregelmässigt. Emedlertid ger mediet af sp. vigterna jemfördt med me- 

 diet af saltprocenterna ett förhållande som synnerligt nära öfverensstämmer med det af 

 mig funna. Deraf beräknar sig nemligen saltprocentfactorn 0.001276, under det samma 

 factor för vattnet cl) vid mina försök, reduceradt till sp. vigten p, blir 0.001274; likheten 

 skulle för vattnet c) bli ännu större, för de andra föga mindre. 



