OM HAFSVATTNBT UTMED BOHUSLÄNSKA KUSTEN. 35 



De undersökningar om förhållandet mellan hafsvattnets täthetsmaximum och frys- 

 punkt, som blifvit utförda af Marcet, Desprets in. fl., hafva blifvit gjorda på vatten 

 från öppna oceanen. Det syntes mig kunna vara af intresse att bestämma dessa con- 

 stanter äfven för vatten af den salthalt, som de af mig analyserade profven egde. Jag- 

 valde dertill 2 vatten från Gullmarsfjorden, nemligen »lilla Bornö, 4 famnar» och »Skåre- 

 berget, 80 famnar», hvilka hade nästan samma sp. vigt som de analyserade vattnen 2 

 och 4; vidare vatten från Elfvefjorden, 3 famnar, och från Gullmarsfjordens mynnino- 

 5 famnar, hvilka genom tillsatts af en beräknad mängd destilleradt vatten braotes till 

 samma sp. vigt som analysprofven 1 och 2. Den olikhet i fryspunkt som dessa 4 prof 

 kunde hafva med de anatyserade skulle jag helt visst icke kunnat iakttaga. Sedan 

 jag först förkänningsvis sett efter hvar fryspunkten låg, öfverkjdde jag vattnen i slutet 

 kärl till helt litet under denna temperatur, uttog termometern och gned dess kula 

 med en bit glas, insatte den åter i vattnet och omskakade; is bildade sig då genast 

 och som fryspunkt antecknades den temperatur, hvartill vattnet då höjde sig. Den 

 bildade isens mängd var vid dessa försök, som för hvarje vatten upprepades några 

 gånger, mycket obetydlig. 



Jag erhöll sålunda för 4 vatten af 2.09, 2.. r )S, 3.00 och 3.47% salthalt fryspunkterna 

 — 1.1°, — 1.4°, — 1.7° och 1.9°*). Täthetsmaxima för vatten af motsvarande salthalter 

 lågo vid temperaturerna — 0.44°, — 1.68°, — 2.75 och — 4.02°. Man ser således, att 

 temperaturen för hafsvattnets täthetsmaximum först vid en salthalt af 2.b% börjar att 

 lyckas något märkbart under dess fryspunkt, och att således vatten af en lägre salthalt 

 skulle vid isbildningen följa samma lag som färskvattnet, så framt icke dess stora för- 

 måga af öfverkylning tillkomme. 



Denna iakttagelse angående temperaturen för täthetsmaximum och fryspunkt 

 gifver ett ytterligare skäl för det af Prof. Edlund framhållna factum, att isbildningen 

 på djupet isynnerhet är utpreglad på vår vestra kust och särskildt norr om Marstrand, 

 oaktadt vintern vid vestkusten är mycket blidare än på den östra, och att den visar 

 sig tydligare i öppna sjön derstädes än närmare kusten. Då Skageracks yta ofta be- 

 täckes af ett, ehuru relativt tunnt, vattenlager, hvars salthalt är mindre än 2.5 procent, 

 så kan samma omständighet äfven bidraga att förklara, hvarför frysningen i Skagerack 

 företrädesvis sker vid ostliga och nordostliga vindar. Dessa vindar böra nemligen drifva 

 ytvattnet ut åt Nordsjön och i stället uppstiger då ett vatten, som har sitt täthets- 

 maximum under fryspunkten och derigenom underlättar, att den kyla, som dessa vin- 

 dar medföra, meddelas åt hafvet. 



Jag har ofvanför meddelat de af mig observerade volumerna vid olika tempera- 

 turer för de 4 analyserade hafsvattenprofven. Min vän, professor A. F. D. Wacker- 

 barth har haft den utmärkta godheten, att deraf beräkna formeln för utvidgningen, 

 volumerna för hvarje hel grad från — 5° till + 25°, samt täthetsmaximum för nämnda 

 vatten, äfvensom en allmännare formel för att beräkna täthetsmaximum för hafsvatten 



") Då jag icke ansåg mig kunna vara säker på mycket mindre än 0.1 grad har jag upptagit jemna tionde- 

 delar, ehuru fryspunkten för 3:dje och måhända äfven 4:de vattnet syntes ligga litet grand öfver den au- 

 gifna temperaturen. 



