§ 1. 



Bland stellära astronomiens problemer förtjenar frågan om de så kallade stjern- 

 gruppernas natur och dynamiska förhållanden så mycket heldre en särskild uppmärk- 

 samhet, som densamma i viss mening till och med kan anses bilda sjelfva hufvud- 

 problemet angående verldsbyggnadens beskaffenhet. De ifrågavarande föremålen, som 

 i så stor mängd påträffas på himmelen, men af hvilka blott ett ringa fåtal kan ses 

 med obeväpnadt öga, har W. Herschel enligt förtätningsgraden indelat i trenne 

 klasser. Af dessa äro hans »globular dusters», som vanligen innehålla en oändlighet 

 af stjernor tätt hopade kring ett bestämdt och oftast nebulöst centrum, redan in- 

 tressanta genom denna egendomliga form, som synes gifva ett ojäfaktigt bevis för ett 

 intimt fysiskt samband stjernorna emellan. Stjerngrupperna af de två andra klasserna 

 innehålla deremot betydligt färre och apparent från hvarandra mera aflägsnade stjer- 

 nor, och vid dem förefinnes ej heller såsom i första fallet ett omedelbart i ögonen 

 fallande fj^siskt centrum. Vid dessa stjerngrupper saknas således i sjelfva verket det 

 ögonskenliga beviset för ett närmare fysiskt samband mellan stjernorna, som vid glo- 

 bulm- dusters följde af föremålens yttre gestalt; men det ofantligt stora antalet af för- 

 handenvarande öppna stjerngrupper erbjuder deremot i senare fallet ett sannolikhets- 

 bevis för, att äfven dessa stjerngrupperingar icke blott bero på optiskt-perspektiviska 

 förhållanden. Den kolossalaste af alla dessa detacherade stellära verldar är slutligen 

 den så kallade vintergatan (via lactea), angående hvilkens verkliga form och förhållande 

 till stjerngrupperna i inskränkt mening äfven W. Herschel, såsom man vet, först upp- 

 kastat geniala ehuru naturligtvis ofullständigt bevisade hypoteser. 



Dessa stjernverldars inre och yttre förhållanden synas i allmänhet vara af en så 

 mångfaldig och förvecklad natur, att, så vida man f. n. förstår, uppgiften aldrig kan 

 blifva att söka en uttömmande solution på hithörande problemer. Men då frågan är 

 att inom vidare gränsor än hittills förskaffa oss kunskap om verldsbyggnadens olika 

 facer, så är dock å andra sidan gifvet, att vinnandet af en sådan kunskap till en stor 

 del måste betingas af en mera eller mindre fullständig solution af stjerngrupps-pro- 

 blemet. Att för öfrigt på vetenskapens n. v. ståndpunkt vilja på förhand uppgöra en 

 detaljerad plan för utforskningen af de stellära verldarne, vore visserligen ett vanskligt 

 företag; men, sedan uppmätningen af dubbelstjernorna redan ledt till så vackra resultat, 

 så synes det icke osannolikt, att en än mera omfattande inblick i verldsbyggnadens na- 

 tur borde kunna vinnas genom en analog uppmätning af globular dusters och en under- 



