KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 3. 5 



ett i allmänhet besvärligt och ganska tidsödande observationssystem. Undantagsvis 

 hafva några positions-vinklar blifvit uppmätta, för att kontrollera passage-observatio- 

 nerna på sådana stjernpar, som ligga nära på samma deklinations-cirkel. Stjernornas 

 absoluta koordinater hvila på äldre och nyare rektascensions- och deklinations-bestäm- 

 ningar för 20 Vulp. 



Observationerna på stjerngruppen börjades utan någon bestämdare på förhand upp- 

 gjord plan på hösten 1866, och de företogos ursprungligen tillsammans med analoga 

 observationer på andra föremål af samma slag, för att bilda ett behöfligt arbets-kom- 

 plement till mina ett par år tidigare påbörjade observationer på töckenstjernor, hvilka 

 i allmänhet erfordra månfri himmel och i öfrigt bästa disponibla luft. I sammanhang 

 med hvad ofvan blifvit anfördt, vill jag här påpeka den omständigheten, att atmosfe- 

 riska förhållanden, som ej äro lämpliga för nebulos-observationer, lika litet lämpa sig 

 för observationer på globular dusters. För att således med allvar egna mig åt dessa 

 föremål, skulle jag bland annat nödgats att till stor del uppgifva min äldre plan att 

 observera töckenstjernor. 



Under de första åren observerades stjerngruppen i Vulp. blott sporadiskt och 

 vanligen icke under de gynnsammaste förhållanden; först under de två sista åren har 

 arbetet bedrifvits planmässigt, och för dess afslutande mera sammanhängande obser- 

 vations-serier blifvit utförda. Till följd af sitt läge och stjernornas svaghet har stjern- 

 gruppen blott kunnat observeras med fördel under höstmånaderna på vestra him- 

 melen. De få här förekommande vårobservationerna på östra himmelen äro i de flesta 

 fall utförda mot för ljus himmelsgrund. 



Den bifogade grafiska framställningen af stjerngruppen enligt mina observationer 

 är med stor omsorg benäget utförd af professoren Wackerbarth. 



§ 2. 



Den vid observationerna använda tuben är en 13 fots refraktor ifrån Steinheils 

 optiska institut i Miinchen, hvilken varit uppstäld i Upsala observatorii kupol sedan år 

 1860. Tuben har 9 Pariser-tums fri objektiv-öppning, och dess glas äro af utmärkt be- 

 skaffenhet. En fullständig redogörelse för instrumentets detaljer har här icke något 

 intresse; men, då en allmän öfversigt öfver instrumentets stånd under de år, som ob- 

 servationerna fortgått, här ej bör saknas, så är det behöfligt att åtminstone meddela 

 några antydningar angående instrumentets konstruktion. Såsom observationsur använ- 

 des alltid en stjerntidskronometer af Kessels (1329), som slår halfsekunder, och hvars 

 gång i alla händelser är tillräckligt jemn för här afsedda ändamål. 



Tuben är monterad på ett starkt gjutjerns-stativ, på hvilket det lutande plan, 

 som uppbär timaxelns lager, är fastskrufvadt; och den parallaktiska monteringen är så- 

 ledes af den vanliga Tyska formen, som fordrar omläggning för observation på östra 

 och vestra himmelen. Stativet, som har visat en god stabilitet, är att justera i azimut 

 och polhöjd. Denna metod att orientera instrumentet är mycket beqväm och säker. 



Deklinations-axeln har cylindriska tappar och är fullkomligt innesluten i den 

 gjutjernskanon, som är fastskrufvad på timaxelns öfre ända. Deklinationsaxeln löper 

 vid ena ändan i en noga anslutande metallring, som fasthålles i sin ställning af trenne 



