6 HERMAN SCHULTZ, MIKROMETRISK BESTÄMNING AF STJERNGR. 20 VULP. 



tryckskrufvar, och vid den andra emot de af glashårdt stål förfärdigade och sferiskt 

 afsvarfvade ändarne af trenne skrufvar med svag stigning, som genomgå kanonen och 

 träffa axeln på trenne punkter 120° från hvarandra. Dessa skrufvar äro försedda 

 med starka motmuttrar och tjena äfven till att justera vinkeln mellan deklinations- 

 axeln och timaxeln. Det är gifvet, att denna inrättning i sin enkelket skall medföra 

 åtskilliga svårigheter. För det första har oljan svårt att stadna på axelns anslags- 

 cirkel, och för det andra måste afputsning och oljning af axeln, då denna ej demon- 

 teras, verkställas genom sjelfva skrufhålen, men hvarvid man alltid riskerar att förän- 

 dra vinkeln mellan båda axlarna. Utförandet af denna operation utan att perturbera 

 instrumentet möjliggöres naturligtvis genom att på en gång blott uttaga en af skrufvarna. 



På sjelfva deklinationscirkelns ekrar är vidare en liten kollimator af Ii tums 

 öppning fästad parallelt med refraktorn. Denna kollimator är såsom ett nivellerings- 

 instrument vridbar kring sin optiska axel och inrättad till nivellering. Dess optiska 

 axel kan justeras så, att den noga sammanfaller med axeln till den cylindriska nivel- 

 leringsytan, mot hvilken tuben roterar. Justeras derefter kollimatorns optiska axel, 

 vid inriktning på ett tillräckligt afiägset föremål, till noggrann parallelism med refrak- 

 torns, och kollimatorn nivelleras, så är refraktorns optiska axel med detsamma äfven 

 nivellerad, d. v. s. noga inriktad i horisontalplanet. Steinheil använder denna kolli- 

 mator till bestämning af deklinationscirkelns indexfel, instrumentets polhöjd och refrak- 

 torns kollimation. Han föreslår äfven att använda densamma till bestämning af refrak- 

 torns böjning: är nämligen kollimatorn justerad till parallelism med refraktorn i verti- 

 kalt läge, så att man sålunda ser en och samma zenitalstjerna samtidigt i centra af 

 båda tubernas hårkors, så gifva afvikelserna vid inställning på stjernor vid andra höj- 

 der omedelbart böjningen, då kollimatorns böjning kan antagas vara omärklig. 



För att föröka tubens styfhet, och således förminska dess böjning, är den egent- 

 liga tuben till ungefärligen ■? af sin längd omgifven af ett bärrör, som sedan medelst starka 

 byglar på vanligt sätt fasthålles i metallvaggan på ändan af deklinationsaxeln. För 

 kollimation i optiska axeln korrigeras genom lateral förskjufning af tuben i bärröret. Detta 

 sätt att bortjustera kollimationen är i det hela ganska beqvämt och säkert, såsom inrätt- 

 ningen med bärröret äfven för öfrigt visat sig väl motsvara sitt ändamål. 



Cirklarna hafva vackra graderingar, som afläsas medelst nonier på respektive 1" 

 och 10" när. 



Refraktorns efter finjustering återstående fel har jag bestämt på följande sätt. 



Sätt 



<p' = timaxelns polhöjd, 

 90°+ \bi — vinkeln mellan den åt norr förlängda timaxeln och deklinationsaxelns cir- 

 kelända, 

 © = korrektionen för timcirkelns indexfel, 

 A = korrektionen för deklinationscirkelns indexfel. 



Antag vidare, att deklinationsaxeln och kollimatorn vid samma tillfälle blifvit ni- 

 vellerade i refraktorns båda lägen med objektivet under polen, och sätt 



Vs eller T's = de återstående vinklar, med hvilka deklinationsaxelns cirkelända 

 ligger öfver horisontalplanet, 



