60 



HERMAN SCHULTZ, MIKROMETRISK BESTÄMNING AF STJERNGR. 20 VUXR. 



hvarest ,« — antalet af de använda stjernorna. Då dessa medelfel borde utfalla märk- 

 bart olika för stjernor af olika klarhetsgrader, så indelade jag enligt förhållandena stjer- 

 norna efter ljusstyrkan i trenne grupper, såsom synes i följande tabell, hvilken angif- 

 ver de motsvarande sannolika felen. 



Tal). A. 



Sannolika felet i 1 Observat.-Moment. 



Stjernstor- 

 lekar. 



i Ja 9 

 (i parall.) 



Antal afton- 

 media. 



i ä&". 



Antal afton- 

 media. 



9"'— 10™ 



10 —11 



11 —13 



0*,1466 

 .1583 

 0,2056 



215 

 133 

 239 



0",454 

 ,564 

 ,580 



212 

 118 

 245 



De på denna väg erhållna valörerna på sannolika felen i ett observations-moment 

 bero tydligen blott så till vida på de tillfälliga felen under en afton, som dessa icke 

 blifvit fullständigt eliminerade ur aftonens medium; men de hafva deremot sin hufvud- 

 sakliga grund i de olika omständigheter, som karakterisera de särskilda aftnarna, och 

 hvilka åter äro funktioner af personela, instrumentela och atmosferiska förhållanden. 



Analogt med de s. k. -personliga eqvationer, som ega ruin mellan olika observatö- 

 rers uppfattning, ligger det fullkomligt i sakens natur, att, vid så subtila iakttagelser 

 som de astronomiska, äfven mer eller mindre märkbara personliga variationer i uppfatt- 

 ningen, beroende på olika disposition, måste förekomma hos en och samma observatör. 

 Det inträffar således t. ex. ovilkorligen, att man till följd af viss disposition vid ett till- 

 fälle observerar stjernans appuls vid passagen tidigare eller senare än vid ett annat, 

 att man kan hafva en tillfällig tendens att göra inställningarna med mikrometer-skruf- 

 ven för starka eller för svaga, o. s. v. Man förlägger sålunda tillfälligt sjelfva observa- 

 tionens tyngdpunkt, och man kan följaktligen vid två särskilda tillfällen på grund häraf 

 få märkbart olika resultat, ehuru den inre öfverensstämmelsen i hvardera observationen 

 är ganska utmärkt. För öfrigt är det otvifvelaktigt, att dessa personliga variationer i och 

 för sig hos skickliga observatörer alltid ligga inom mycket trånga gränsor. Men, om åter 

 betydligt olika atmosferiska förhållanden — med i mångfaldiga grader olika definierade, 

 lugna eller oroliga, klara eller matta bilder — kombinera sig med olika disposition hos 

 observatören, så uppstår i sjelfva verket en sådan mångfald af växlande orsaker och 

 verkningar, att relativt märkbara afvikelser mellan observations-resultaten knapt kunna 

 öfverraska. Jag ser i dessa omständigheter den enda möjliga förklaringen på det, i syn- 

 nerhet vid passage-observationer med öga och öra, ofta anmärkta förhållandet, att af- 

 vikelserna mellan särskilda bestämningar vanligen äro större, än man kunde vänta sig 

 till följd af den inre harmonien mellan de enskilda momenten i en bestämning. Det är 

 dock gifvet, att dessa afvikelser mellan särskilda resultat i många fall äfven kunna 

 märkbart förökas genom periodiska instrumentela fel, som ligga utom observatörens 

 kontroll. 



