KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. NIO 5. 9 



Öiet synes ganske at mangle. Ialfald er Öieloben ganske flad, og intetsomhelst 

 Spor af Corneas eller underliggende Pigment var at opdage. 



De 5 frie Forkropssegmenter ere alle tydelige i sin hele Omkreds, men meget lave 

 og smale. Det l:ste er som sa?dvanlig det korteste, og dets Epimerer indböiede og 

 delvis bedaskkede af Rygskjoldets Sidedele (se Fig. 4). Derimod ere Epimererne paa 

 de 3 folgende Segmenter staerkt udstaaende til Siderne (se Fig. 5) og längs den ydre 

 afrundede Rand besatte med en Rad af lignende länge kamformigt ordnede Torner som 

 dem paa Rygskjoldets laterale Kjöle; desnden vise de 2 bageste af dem oventil 2 Lamgde- 

 rader af korte bagndrettede Torner. Sidste Segment, der er betydelig smalere end de 

 övrige, gaar paa hver Side ud i en dolkformig tilspidset bagndrettet Fortsats, til hvis 

 nedre Side er faastet 3 länge cilierede Börster, og er ligeledes o ventil forsynet med nogle 

 korte Torner samt bar sin forreste Rand fint erenuleret. 



Bagkropssegmenterne ere forholdsvis smaa og svage og tiltage lidt i Lamgde til 

 det naästsidste, som er det laengste. De 4 forreste have paa hver Side af Bugfladen (se 

 Fig. 4) en udstaaende bagtil i en spids Tand udlöbende Kant, under hvilken de nedre 

 Antenners Svöbe laagger sig, naar de som sasdvanlig under Dyrets Bevregelser ere taet 

 tiltrykte til Kroppen. Paa 2:det — 4:de Segment er denne Kant i Störsteparten af sin 

 Laengde fint tandet. De 5 forreste Segmenter have desforuden paa den dorsale Side 2 

 Laengderader af smaa bagudrettede Torner ligesom paa 3:die og 4:de Forkropssegment 

 (se Fig. 5). Sidste Segment (se Fig. 7) mangler ganske Torner og er af den saadvanlige 

 nedtrykte, bagtil udvidede 6-kantede Form. 



De övre Antenners Pedunkel (se Fig. 6) er af forholdsvis meget kraftig Bygning 

 og rager omtrent med Halvparten af sin Lasngde udenfor Spidsen af Rostrum. Af dens 

 3 Led sees kun de 2 ydre fuldstaendigt, medens det l:ste delvis er skjult under Rost- 

 rum. Det sidste Led er stasrkt opsvulmet, nysten kugledannet og kortere end det fore- 

 gaaende samt naar Enden forsynet med et stort Antal baandformige i en Tvaerrad ord- 

 nede Lugtepapiller, der danne et taet vifteformigt Knippe, der delvis dsekker Svöberne. 

 Af disse sidste er den ene naesten saa läng som de 2 ydre Led af Pedunkelen til- 

 sammen, 41eddet og ender med 2 länge Lugtepapiller. Den anden Svöbe er neppe 

 mere end halvt saa läng og 21eddet. 



De nedre Antenner ere särdeles länge og overrage ikke saa ubetydeligt selv de 

 ydre Halevedhaeng. Deres Bygning er den for Diastylishannerne saadvanlige med sär- 

 deles tynd af langstrakte Led sararnensat Svöbe. 



l:ste Fodpar (se Fig. 4) er forholdsvis lidet udviklet, lige udstrakt kortere end 

 Forkroppen, med Basalledet af samme Lamgde som alle de övrige tilsammen. 4:de Led 

 rsekker ikke til Spidsen af Rostrum og er lamgere end naästsidste; sidste Led saerdeles 

 smalt, linieformigt og omtrent af foregaaendes Laengde samt i Enden besat med en Del 

 tynde og böiede Börster. 



2:det Fodpar er omtrent ^ kortere end l:ste og af fuldkommen normal Bygning, 

 med Basalledet omtrent saa långt som de 3 folgende tilsammen og 4:de Led langstrakt 

 og smalt, lrengere end de 2 yderste tilsammen. 



K. Vet. Akad. Handl. Band. 11. N:o 5. •» 



