KONGL. SV. 'VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 5. 13 



ovenfra seet (Fig. 11 og 12) af tydelig pentagonal Form, idet den bagre Rand mellem 

 Roden af de ydre Halevedhamg danner et temmelig stort stnmpt eoniskt Fremspring 

 som Antydning til et midterste Halevedhaang. Över Roden af Halevedhamgene bemasr- 

 kes i Kanterne af dette Segment omtrent 6 tine ta?t sammentramgte Torner. 



De övre Antenner (se Fig. 12) ere af meget spted Bygning, men temmelig länge 

 og råge med hele det ydre smalt lineaere Led af Pedunkelen udenfor Spidsen af Rost- 

 rum. Af Svöberne er alene en (den övre) udviklet, der er temmelig kort, betydeligt 

 kortere end Pedunkelens sidste Led og ender med 2 särdeles stserkt forlamgede baand- 

 formige Lugtepapiller. 



Det sidste Par Maxillipeder, der vise sig umiddelbart nedenfor Rygskjoldet, ere 

 fuldkoinmen af samme Bv^nin^ som hos Ske°'tens övrige Arter og ra?kke med mest- 

 sidste Led omtrent til Enden af den under Rostrum fremspringende tilspidsede laterale 

 Fortsats. 



Af l:ste Fodpar var hos det undersögte Exemplar hele det ydre Parti borte. Ba- 

 salledet er af sedvanlig Form og ra^kker noget föran den vinkelformige Böining, som 

 de nedre Kanter af Rygskjoldet danne paa Midten. 



2:det Fodpar er temmelig kraftigt bygget og omtrent af Rygskjoldets Lsengde, 

 naar Rostrum fraregnes. Det bestaar som saadvanligt hos de herhen hörende Arter kun 

 af 5 Led, der jevnt afsmalnes mod Enden. Sidste Led er särdeles- smalt, nsesten syl- 

 formigt, kengere end de 2 foregaaende Led tilsammen og besat med en Del korte 

 Börster. 



De 3 bac/este Fodpar ere af forholdsvis spged Bj'gning og jevnt aftagende i Lamgde 

 bagrtil, samt udmaärkede ved 4:de Leds ustedvanlige Lajngde. Forövrigt vise de den for 

 Slregten normale Bygning, og det förste af disse Par er som hos de övrige Arter for- 

 synet med tydeligt udviklede Svömmepalper. 



Halevedhcengene (Fig. 13) ere noget mindre kraftigt byggede end sedvanlig tog ikke 

 fuldt dobbelt-saa länge som sidste Segment. Ogsaa er deres Form temmelig afvigende 

 fra samme hos de övrige bekjendte Arter. Stammen er noget fladtrykt, idet den indre 

 Rand er noget udvidet, dannende en skarp noget bueformigt böiet Kant, hvortil er fae- 

 stet 5 us»dvanligt sta5rke Torner, foruden 3 betydeligt mindre, hvoraf de 2 have sin 

 Pläds mellem den 3:die sidste og na?stsidste, den 3:die mellem denne og sidste. Gre- 

 nene ere temmelig spasde og noget kortere end Stammen. Den indre, som er den kor- 

 teste, bestaar af 2 meget skarpt fra hinanden afsatte Led, hvoraf det l:ste er jevnt 

 bredt og i den indre Kant bevaebnet med 10 Torner; af disse ere de 2, nemlig den 

 yderste og den midterste usaedvanlig länge og tynde, mere end 3 Gange saa länge som 

 de övrige. Sidste Led, der er lidt lamgere end det l:ste, er meget smalt, stterkt ind- 

 knebet ved Basis og lidt udviket i Enden samt i den indre Kant bevrebnet med 9 mod 

 Enden jevnt i Ltengde tiltagende Torner og med en läng terminal Borste. Den ydre 

 Gren, som er kun ubetydeligt lasngere end den indre, bestaar ligeledes af 2 Led, hvoraf 

 det l:ste er meget kort, det sidste af smal lineasr Form og i den ydre Kant bevgebnet 

 med 8 korte Torner, i den indre og ved Spidsen med omtrent 1 1 länge cilierede Börster. 



Ved Rygskjoldets Form og isaer den höist mrerkvasrdige Udvikling af den saakaldte 

 Oielob adskiller mervajrende Art sig meget skarpt fra alle de övrige bekjendte Arter. 



