KONGL. SV. VET. AKADEMIENS HANDLINGAR. BAND. II. N:0 5. 19 



staaende Epimerer af triangulaer Form. Sidste Segment er meget smalt og saavel i Form 

 som Störrelse meget ligt l:ste Bagkropsseginent. med hvilket der er temmelig fast för- 

 bunden. Langs Midten af den dorsale Side har det ligesom de foregaaende Segmenter 

 en utydelig Lasngdekjöl og viser desuden til hver Side 3 betydeligt skarpere markerede 

 laterale Lamgdekjöler, som vi ogsaa ville hnde paa Bagkropssegmenterne. Bagtil er dette 

 Segment najsten lige afskaaret og uden tydeligt udviklede Epimerer. 



Bngkrofpen er temmelig kraftigt bygget og, selv naar Halevedhamgene fraregnes, 

 betydeligt lamgere end Forkroppen samt af cylindrisk Form. Dens Segmenter ere tem- 

 melig fast förbundne med hinanden og kun lidet udrandede bagtil, hvorfor denne Krops- 

 dels Bevaegelighed vistnok er temmelig indskraenket. De ere alle med Undantagelse af 

 sidste forsynede paa hver Side med 3 meget skarpt markerede Lamgdekjöle og vise des- 

 uden i Midten af den dorsale Side en enkelt lignende skjöndt mindre fremspringende 

 Kjol. Bagkroppen faar herved et ganske eiendommeligt regelmaassigt stribet Udseende. 

 Najstsidste Segment er som sedvanligt det lsengste og er ovenfra seet (Fig. 23) bagtil 

 noget afsmalnende; dets bagre Rand gaar til hver Side ud i et tydeligt vinkelformigt 

 Hjörne, inedens dette paa de foregaaende Segmenter er utydeligt og stumpt tilrundet. 

 Sidste Segment er betydeligt smalere end de övrige og överalt nassten af ens Brede; 

 dets bagre Rand danner oventil paa Midten irnellem Roden af de ydre Halevedhagng en 

 bred triangulaer Udvidning som Antydning til det midterste Halevedhaeng. 



Integumenterne ere usaedvanlig haarde og som det synes staarkt kalkholdige. hvor- 

 ved det hele Legerne faar en egen Stivhed. Ved stterk Forstörrelse vise de sig överalt 

 sa^rdeles fint facetterede med rundagtige eller uregelma?ssigt kantede, noget ophöiede 

 Facetter, adskilte ved fine Furer (se Fig. 21 og 22). 



De övre Antenner (se Fig. 19 og 20) ere saardeles smaa og trsede frem fra Ryg- 

 skjoldet umiddelbart ovenfor det nederste forreste Hjörne og nedenfor den halvcirkel- 

 formige ind i Kropscaviteten förende Aabning. Pedunkelen bestaar som saädvanlig af 

 3 Led, der alle omtrent ere af ens Laengde. Af Svöberne er kun den ene (den övre) 

 udviklet, der er temmelig kort, neppe saa läng som Pedunkelens sidste Led og i Enden 

 forsynet med de 2 saadvanlige baandformige Lugtepapiller. 



3:die Par Maxillipeder , som ere de eneste Munddele, der udvendigt kunne under- 

 söges, ere (se Fig. 20) af en meget kraftig Bygning og taBt trykkede op mod den for- 

 reste Hel af Ventralsiden, daakkende fuldsttendigt de övrige Munddele nedad. De ere 

 omtrent af Rygskjoldets halve Lasngde og bestaa af 6 tydeligt adskilte Led, hvoraf det 

 l:ste er störst, men dog forholdsvis betydeligt kortere end sajdvanligt hos de övrige 

 Cumaceer, idet det neppe er kengere end de 2 fölgende Led tilsammen. Af Form er 

 det pladedannet og ved Basis temmelig bredt med den ydre Rand her tilskjaärpet og 

 bueformigt fremspringende. 2:det Led, der hos de övrige Cumaceer pleier at vöere saar- 

 deles kort, er her vel udviklet og af cylindrisk Form. 3:die Led, der omtrent er af 

 samme Lasngde, er i höi Grad udmasrket derved, at det udad forla?nger sig i en sa3r- 

 deles stor og bred pladeformig Udvidning, der er leformigt fortilkrummet og ender i 

 en skarp Spids. De 3 sidste Led aftage gradvis hurtigt, baade i Lamgde og Tykkelse, 

 og sidste Led er sa?rdeles lidet og smalt samt i Enden forsynet med nogle korte Bör- 

 ster. Af Svömmepalper har det ikke va?ret mig muligt udvendigt at opdage nogetsom- 



