20 G. O. SAKS, VESTINDISKE OG SYD-ATLANTISKE CUMACEEK. 



helst Spor, hvorved dog er at matrke, at jeg paa det eneste undersögte Exemplar ikke 

 har kunnet företage nogen Dissection til den sikre Afgjörelse heraf. I ethvert Fald 

 maa de, hvis de virkelig skulde vasre tilstecle, vsere af en i höi Grad rudimentär 

 Bygning. 



l.-ste Fodpar er af teramelig spinkel Form og ftestet usaedvanligt långt ned paa 

 Siderne under Rygskjoldet. Det er som sedvanligt 6-leddet og nassten ganske nögent 

 uden Börster eller Torner. Basalledet, der er betydeligt lamgere end de 3 fölgende Led 

 tilsammen, er ved Basis temmelig bredt, men afsmalnes jevnt mod Enden. 2:det og 

 3:die Led ere som sedvanligt meget korte; 4:de Led omtrent saa långt som disse til- 

 sammen, men betydeligt tyndere, og raskkende med sin Ende til Spidsen af Rygskjoldets 

 nederste forreste Hjörne; 5:te Led betydeligt lamgere end 4:de og med dette dannende 

 en sterk knasformig Böining; sidste Led endelig sasrdeles smalt og omtrent af 4:de Leds 

 Lamgde samt i Spidsen forsynet med nogle korte Börster. Ved Basis er dette Fodpar 

 forsynet med en Svömmepalpe, der imidlertid er af en ganske usasdvanlig ringe Udvik- 

 ling, saa at den rimeligvis slet ikke kan.fungere som noget virkeligt Svömmeredskab. 



2:det Fodpar er neppe inere end halvt saa långt som l:ste og ligesom de fölgende 

 simpelt uden Spor af Svömmepalpe. Det er af en meget tynd og spinkel Form og jevnt 

 fortilkrummet samt tager sit Udspring ikke direkte fra 2:det Segments Epiinerer, men 

 fra et sasrskilt med disse fast förbundet trekantet pladeformigt Stykke, hvoraf der imid- 

 lertid ogsaa findes Spor hos andre Cumaceer. Det bestaar af kun 5 Led, hvoraf det 

 l:ste er hingst. Sidste Led er smalt, nassten sylformigt og omtrent saa långt som de 

 3 foregaaende tilsammen samt i Enden bevaabnet med en läng Torn. 



De fölgende 3 Par ere af sasdvanlig Bygning, temmelig spinkle og kun yderst 

 sparsomt börstebesatte. De aftage jevnt i Lamgde bagtil, saa at sidste Par neppe er 

 mere end halvt saa långt som 3:die, der omtrent er af samme Lamgde som 2:det Par. 



Halevedhaingene (Fig. 23) ere tynde og langstrakte, ikke saa ubetydeligt lamgere 

 end de 2 sidste Bagkropssegmenter tilsammen. Stammen er cylindrisk og fuldkommen 

 glat uden Spor af Torner eller Börster. Grenene ere indbyrdes omtrent af samme 

 Lamgde og betydeligt kortere end Stammen. Den indre Gren er uleddet og af regel- 

 mässig lancetdannet Form, med den indre Rand fint saugtakket og desuden i Midten 

 af sin Lamgde bevajbnet med 5 korte Torner. Enden er simpelt tilspidset uden Spor 

 af Torner eller Börster. Den ydre Gren, der er noget tyndere end den indre, er uty- 

 deligt 2- leddet, med l:ste Led meget kort, sidste Led nsesten sylformigt, dog med Enden 

 noget skraat afskaaret og; bevaebnet med 3 Torner, hvoraf de 2 laterale ere särdeles 

 smaa, den midterste derimod temmelig läng. 



Åf de övrige bekjendte Cumacesla3gter synes naarvasrende Form nsermest at slutte 

 sig til den typiske Slaagt Cuma M. Edw., med hvem den stemmer overens ved Hangelen 

 af det midterste Halevedhamg og af Svömmepalper (hos Hunnen) paa 2:det Fodpar lige- 

 som ogsaa ved sine ineget haarde kalkholdige Integumenter. Den adskiller sig imid- 

 lertid vajsentligt fra denne Shegt derved, at der bag Rygskjoldet fölge 5 tydeligt ad- 

 skilte Foi-kropssegmenter, medens hos Cuma de 2 förste af disse ere sammensmeltede 

 til et enkelt bredt og stort Segment, saa at der ialt her kun förefindes 4 frie Forkrops- 

 segmenter. Saavel fra Slasgten Cuma som fra alle övrige Cumaceer — maaske med 



