22 G. O. SÄRS, VENTINDISKE OG SYD-ATLANTISKE CUMACEER. 



Telson longitudinem segmcnti ultirai circiter aequans, breviter lageniforme, medio dilatatum, apicem versus 

 subito valde coarctatum aculeis apicalibus 2 longis et uno solummodo pari aeuleorum lateralium prope apicem 

 armatura. 



Appendices cauclce laterales segraenta ultiraa 2 juncta longitndine circiter sequanies, sat angustae, trunco 

 telsone multo longiore intus aculeis modo 3 armato, slylis terminalibus trunco multo brevioribus. interiore 3- 

 articulato, articulis longitndine fere Eequalibus et utroque aculeo singulo marginis iuterioris, ultimo prseterea seta 

 lönga apicali instructo; exteriore illo paulo longiore, biarticulato, articulo ultimo loDgiore setis apicalibus 3 in- 

 sequalibus ornato. 



Longitudo appendicibus caudalibus inclusis 7A mm. 



Habitat in Oceano Atlantico meridionali extra ostium fluminis Platå in prof. 52 orgyarum, a clariss. 

 Kinbekg detecta. 



Af nservserende Cumaceform har jeg kun hävt Anledning til at undersöge et en- 

 kelt Exemplar, men dette i fuldkommen vel conserveret Tilstand. Exemplaret er en 

 Hun med endnu ikke udviklet Marsupium og blev under Fregatten Eugenias Verdens- 

 omseiling taget af Prof. Kinberg omtrent paa samme Lokalitet, hvor den i det fölgende 

 omtalte Leptocuma Kinbergii blev fundet. 



Beskrivelse. Kropsformen er (se Fig. 24 og 25) i Sammenligning med de övrige 

 Arter af Shegten Leptostylis temmelig kraftig, dog betydelig mere langstrakt end f. 

 Ex. hos L. ampullacea Lilljeborg. Forkroppen er noget kortere end Bagkroppen og 

 temmelig opblsest, skjöndt den i denne Henseende overgaaes af de fleste övrige Arter 

 af Shegten, hvor den ister hos de aBgbserende Hunner nsesten er kugleformig. Bag- 

 kroppen er derimod usaxlvanlig kraftigt bygget. 



Rygskjoldet er betydelig lamgere end de frie Forkropssegmenter tilsammen, men 

 dog paa långt nser ikke dobbelt saa långt. Seet fra Siden (Fig. 24) er det nassten af 

 trekantet Form, med den övre Rand bagtil sta?rkt, nsesten pukkelformigt fremspringende, 

 fortil med en jevn Böining nedadheldende mod Rostrum. De nedre Kanter danne som 

 sa?dvanlig paa Midten en sta?rk Böining, og deres forreste opstigende Halvpart er fint 

 tandet og danner kun en svag Antydning til Vinkel under Rostrum. Dette sidste er 

 temmelig långt, indtagende omtrent \ af Rygskjoldets Lamgde, horizontalt, lige og staerkt 

 nedtrykt, hvorfor det seet fra Siden viser en smalt konisk Form. Ovenfra seet (Fig. 25) 

 viser Rygskjoldet sig temmelig opsvulmet og musten af pentagonal Form, med den störste 

 Brede, der er större end Höidcn, omtrent paa Midten. Derfra afsmalnes det kun ube- 

 tydeligt bagtil, inedens Sidekanterne fortil pludselig med et noget uregelmgessigt bugtet 

 Forlöb convergere mod Spidsen af Rostrnm. Rygskjoldet har i sin forreste Del paa 

 hver Side nasrmere den dorsale Side en noget bugtet Lamgdekjöl, der straskker sig fra 

 Rostrum skraat bagtil og opad mod det mest hvrelvecle Parti. Denne skraat löbende 

 La?ngdekjöl, der dog ikke er skarpt markeret, er i Störsteparten af sin Lamgde tandet, 

 men Ta?nderne ere ikke överalt regelmässigt ordnede og af og til afbrudte, ligesom 

 deres Störrelse heller ikke överalt er lige. Störst ere de paa hver Side ved Basis af 

 Rostrum, hvor de antage en nresten tendannet noget fortilkrummet Form (Fig. 29). Det 

 af disse 2 Kjöle omskrevne forreste Parti af Rygskjoldet er til Siderne noget indtrykt, 

 hvorimod den mediane Lob eller regio gastrica igjen hasver sig med en jevn Convexitet; 

 saavel paa denne sidste Del som paa Rostrum findes nogle uregelmsessige Grupper af 

 smaa fortilrettede Torner. Rygskjoldets Overflade er forövrigt ganske glat og jevnt 

 hv£elvet. 



