24 G. O. SARS, VESTiNDISKE OG SYD-ATLANTISKE CUMACEER. 



Det rnidterste Halevedhceng (se Fig. 28) er som hos de övrige Arter af Slsegtén 

 meget kort, neppe Isengere end sidste Segment, udprajget flaskeformigt, noget opsvul- 

 met paa Midten og staerkt indknebet i Enden, der er bevasbnet med 2 temmelig länge 

 bagudrettede Torner og desuden paa hver Side med kun en enkelt meget liden Side- 

 torn nser Spidsen. 



De ydre Halevedhceng (ibid.) ere noget lamgere end de 2 sidste Segrnenter til— 

 sammen og som sasdvanlig af en meget spinkel Form. Stammen er betydelig hengere 

 end det rnidterste Halevedhaäng og indad i sit bageste Parti bevsebnet med kun 3 korte 

 Torner. Grenene ere kortere end Stammen og indbyrdes naesten af ens Lsengde, dog 

 den ydre ganske lidt lasngere end den indre. Denne sidste bestaar af 3 naesten lige 

 länge Led, hvoraf ethvert ved Enden i den indre Kant har en enkelt liden Sidetorn; 

 fra Spidsen af sidste Led udgaar desuden en läng tornformig Borste, omtrent af samme 

 Lsengde som de 2 sidste Led tilsammen. Den ydre Gren bestaar som saedvanlig af 2 

 Led, hvoraf det yderste er lamgst, af lineasr Form og ender med 3 tyncle ulige länge 

 Börster. 



Naärvaerende Cumace stemmer, som man ser, i alle Henseender, og navnlig ved 

 Halevedhaengenes Bygning og Tilstedevasrelsen af rudimentsere Palper paa 3:die og 4:de 

 Fodpar, fuldkominen overens med Arterne af Slasgten Leptostylis mihi, hvortil den der- 

 for maa henföres, uagtet den ved en mrerkelig Character, nemlig Mangelen af sidste 

 Fodpar skiller sig fra alle övrige bekjendte Cumaceer. Vi finde imidlertid den samme 

 Mangel constant hos alle Cumaeeunger i den förste Tid efteråt de have forladt Marsu- 

 pium, men kun som en ganske forelöbig Mangel, idet sidste Fodpar allerede meget tid- 

 ligt begynder at spire frem. At betragte det her beskrevne Exemplar som en saadan 

 uudviklet Unge, forbyder imidlertid mange Omstasndigheder, baade Störreisen og Byg- 

 ningen af de forskjellige Kropsvedhamg, hvilket alt tyder paa, at det har opnaaet sin 

 fulde Störrelse. Vi have altsaa her et Exempel paa, at en embryonal Character ogsaa 

 har holdt sig uforandret i den fuldtudviklede Tilstand. 



7. LEPTOCUMA KINBERGII, G. O. Särs, nov. gen. et sp. 



(Tavl. VI. Fig. 29—33.) 



Descriptio. Femnia. Corporis forma gracilis et elongata eideru geueris Cumas vel potius Larupropia nou 

 dissimilis. Corpus anticum valde compressum postico vix latins et multo brevius, a latere visum supine aäqua- 

 liter arcuatum, altitudine maxima latitudine multo minore in niedio sita, autice parum postice sensim liumilius. 



Scutum dorsale parvum segmentis liberis pedigeris junctis multo brevius, a latere visum subovatum, mar- 

 gine superiore fere recto et horizontali. inferioribus sequaliter arcuatis et aiitice ascendentibus nullisque dentibus 

 armatis, antice obtusum, rostro nullo distincto. sed infra medium utrinque incisum, angulo latero-inferiore in 

 lobum obtuse rotundatum producto. Lacinia scuti media (regio gastrica) sat magna, lobo oeulari late depresso 

 et parum prominente. 



Segmentet libera pedigera 5 poue scutum dorsale apparent, anticum tamen brevissiraum et modo in parte 

 dorsali distinctum, cetera vero bene evoluta et ut scutum dorsale ffiqualiter avcuata laeviaque epimeris sat magnis 

 se invicem tegentibus instrueta. 



Corpus posticum bene evolntum, segmentis cylindriois constrictionib\is parum profundis disjunctis, 2 ul- 

 timis angustioribus, penultimo omnium longissimo, ultimo illo tertia circiter parte breviore et postice vix dilatato. 



Integumenta laevia tenuissima et pellucida nullam strueturam distinctam ostendentia. rieque pilosa. 



OcuIuh indistinctus, nullis corneis vel lentibus instruetus. 



